• PASEKA •

PETR ŠABACH

Tři vánoční povídky

PASEKA

PRAHA

LITOMYŠL

2011

© Petr Šabach, 2007, 2011

Cover © Jan Šabach, 2011

ISBN 978-80-7432-170-2 (epub)

ISBN 978-80-7432-171-9 (mobi)

Obsah

BALADA ŠTĚDROVEČERNÍ

VÁNOČNÍ POHÁDKA

PRAŽSKÉ VÁNOCE PANA YAMADY HANAKO

Další knihy Petra Šabacha

BALADA ŠTĚDROVEČERNÍ

Učitel šel rychle po zasněžené cestě k budově školy. Měl pravou vánoční náladu. Přátelsky pokynul hloučku dětí, zadupal na rohožce a zmáčkl kliku. Velkou mosaznou kliku, těžkou už napohled. Dneska je ale mráz, pochvaloval si. Měl rád tohle počasí o Vánocích. Pohladil tu krásnou kliku. Co kdyby ji olízl? Zkusit, jak dlouho to trvá, než se jazyk přilípne. V životě o tom už tisíckrát slyšel, ale nikdy na vlastní oči nic podobného neviděl. Někdy to vyzkouším, řekl si, teď na to není vhodná chvíle. Svižně vyběhl schody.

• Blbštajn přišel do třídy a plácl aktovkou o lavici. Byla lehoučká, nezatížená knihami nebo nějakým penálem. Měl v ní krabičku cigaret a někde na dně zmačkanou pětku. Sesul se na židli a znechuceně se rozhlížel. Díval se na spolužáky. To oni mu přišili tuhle přezdívku. Bylo mu to jedno. Bylo mu jedno, že pět a pět je deset. Kašlal na to, že jsou Vánoce. Byl to Blbštajn. Rád kouřil a potuloval se po ulicích, kouřil a poslouchal řeči dospělých. Jediné, co si přál, bylo být už konečně mezi nimi. Mít peníze a auťák a vykvajznout se na celou školu v čele s tím nádivou, co se z něho pořád snažil něco udělat. Nechápal, jak může někdo klesnout tak nízko, že dělá učitele. Hlídacího psa, co vás nutí sedět, poslouchat a hlásit se. Ale co, za pár měsíců už vypadnu a sbohem, pane učiteli!

Byl o dobrou hlavu větší než ostatní spolužáci a pod nosem měl první opravdové fousy. Byl nejsilnější. Není to chlap, uvažoval, když se díval na učitele, jinak by ho včera pořádně zmáčkl, když ho načapal na záchodě. Blbštajn se usmál. Namaloval si nad záchodovou stěnu, tam, co končí asfalt, křídou terč a trefoval se. V tomhle byl mistr. A pak se objevil tenhle tajtrlík. Stál tam a bylo na něm vidět, že neví, co říct. Blbštajn se na něj drze díval a pak mu přede všemi povídá: „Chcete to taky zkusit? Jestli se dneska necejtíte, tak vám můžu dát fóra.“ Ale učitel odešel. Jó, je to srab.

• Učitel měl pořád výbornou náladu. Nevěděl sám, jak je to možné, ale Vánoce ho vždycky takhle potěšily. Cítil se mladý a silný, což byl, a zároveň citlivý a chytrý, což o něm často říkala jeho krásná kolegyně. Tyhle svátky prožijí spolu. Zadíval se oknem na jiskřící sníh. Čekají ho báječné dny. Nějaký Blbštajn na tom sotva něco změní.

„Hoj, ty Štědrý večere, ty tajemný svátku…“ recitoval nahlas a s protektorskou laskavostí si prohlížel své žáky. Sledovaly ho však Blbštajnovy oči. Sledovaly ho a braly mu potřebný klid. Mělké, indolentní, k uzoufání vodové.

„Hospodáři štědrovku, kravám po výslužce…“ odříkával učitel a v duchu si pomyslel, že mu možná křivdí. Je to sice ignorant, ale třeba i on bude mít jednou svou velkou chvíli. Každý máme své velké chvíle.

• Učitel stál před ním na stupínku a slintal si na kravatu. Na mě je všechno tohle moc krátký, myslel si Blbštajn. Jen co vodsaď vypadnu, tak se zařídím. Prej hrachu jeho družce… Di do háje, chlape! Líp než ty se teda zařídím rozhodně, to si piš. Vo takovýhle fešáky v mým světě ani nezavadím. Nebude tam pro ně místo, a pro tyhle básničky jakbysmet.

Zazvonilo. Učitel si sebral věci, popřál všem hezké Vánoce a vyběhl ze třídy. Když skákal do schodů, snažil se pěkně pružit v kolenou. Zlehka zaklepal na dveře krásné kolegyně. Oba celí zrůžověli, když se domlouvali na dnešní večer. Celý svět zrůžověl. Seděl teď ve sborovně a neměl stání. Ale slíbil kolegyni, že na ni počká až do večera a pak že odejdou společně - k němu. Doma měl všechno přichystáno. Stromeček s láskou ustrojený, dárek v hedvábném papíře, i cedulku si včera pro jistotu krasopisně napsal. Díval se oknem do kraje. V příjemném snění si ani nevšiml, jak se v tuhle dobu rychle smráká.

Blbštajn se procházel venku a pokuřoval. Ne že by zrovna neměl kam jít, mohl zůstat doma, jenže co tam. Matce to bylo jedno, ta měla spíš radost, že od něj má pokoj, protože tam zas má toho frajera. Vánoce, říkal si, jsou pěkná pitomina. Všichni se na sebe najednou tvářej, a co z toho? Jó, něco jinýho by bylo mít krásnou ženu a dát jí kožich. Nebo perly. Nejlepší jsou perly. Pomalu se loudal zasněženou ulicí.

• Učitel to čekání už nemohl vydržet. Vyšel před školu a zadíval se na nebe. Bylo mírné a plné hvězd. Chvíli se tím pohledem kochal a pak se rozhodl, že se vrátí. Vezme si kabát a počká tady před školou na krásnou kolegyni. Otočil se. V měsíčním světle se před ním zaleskla klika. Jako nůž provokatéra. Zamyšleně si ji prohlížel. Že by to zkusil? Je to nesmysl. Jenže kdy jindy? Kdy bude zas takový mráz a kde potká tak krásnou kliku? Rozhlédl se. Nikoho neviděl. Zkusí ji nejdříve jen trochu olíznout. Jen maličko. Uvidí vlastně, jak chutná mosaz. To by stejně měl jako učitel už dávno vědět. Předklonil se a vyplázl jazyk. První dojem byl nijaký. Klika ho prostě jen zamrazila. Musím chvilku počkat, co se bude dít, uvažoval. Dechem se beztak klika pravděpodobně oteplí natolik, že nemůže přimrznout. Už se viděl, jak říká užaslým žákům: „Je velký nesmysl, že jazyk na kliku v mrazu přiložený přimrzá.“ A pak jim s úsměvem prozradí: „Vím to totiž z vlastní zkušenosti, moji milí.“

Jenže něco se muselo stát. Nejdřív ho napadlo, že si to vsugeroval, ale pak zkoprněl. Jazyk ho pálil jako čert, byl jak ze dřeva, a hlavně s ním nešlo hnout. Učitel přimrzl.

• Blbštajn si zapálil další cigaretu a zahnul ke škole. Ne že by bez ní nemohl být, ale z dálky se mu zdálo, že vidí u dveří nějakou postavu v takové divné pozici. Jako by někdo šmíroval klíčovou dírkou. Šel opatrně blíž a pak zůstal překvapeně stát. Trvalo mu dost dlouho, než pochopil, co se tu děje.

Teď už se díval na učitele úplně zblízka, pomalu mu foukl kouř do zrudlého obličeje a řekl: „Tak tohle je teda malér!“ Několikrát ho obešel ze všech stran a přitom nahlas uvažoval: „Co s tímhle budeme dělat? Možná že by šel utrhnout, jenže to jistě tuze bolí. Tekla by tu krev a vůbec, třeba by na tý klice ten jazyk i zůstal, a co potom s huhňavým učitelem?“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Tři vánoční povídky.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.