Jiří Krutina

Siddha vidjá

O praxi dechu vědomí

Nakladatelství Krutina Jiří – Vacek

Edice Jóga a východní spiritualita

Svazek 12

ISBN 978-80-87493-59-5

© Ing. Jiří Krutina, Praha 2013. Opisování a jakékoliv rozmnožování bude považováno za šíření Pravdy se všemi následky s tím souvisejícími.

„Jsi výdechem Boha,

a jako dech se do Něj opět vrátíš.“

Dobrořečení

Zbav se veškeré oddělenosti ega, uvědom se jako Sebe si vědomé svobodné vše pozorující vědomí (Já).

Neztotožňuj se s tělem fyzickým, ale uvědomuj si duchovní tělo vědomí (čidákáša).

Neztotožňuj se s dýcháním těla fyzického, ale vědomě dýchej duchovní dech vědomí (prána váju).

Vědomé žití ve všepozorujícím Já a jeho duchovním těle Světla vědomí dýchajícím dech vědomí je praxí siddhů.

Z milosti mých duchovních učitelů:

Jiřího Vacka, Ramany Mahárišiho, Bhagavana Nitjánandy a Abhinavagupty,

oddaný žák Pána.

ÓM NITJÁNANDA ÓM

Úvod

Jak „nadechujeme“,

tak se uvědomujeme v Já.

Jak „vydechujeme“,

taková je moc – plnost Já

a vyjádření jeho moci – šakti v podobě světa, který zakoušíme.

Naučit se, co znamená správně duchovně dýchat, a vyladit se na vždy přítomnou dynamickou podstatou Já – Spandu

je esencí nedvojné tantry

a stavem Bhajravy.

V tomto pojednání shrnuji své poznatky a postřehy z praxe pro potřeby duchovních praktiků. Své postřehy z duchovní praxe současně zasazuji do již známého rámce starobylé duchovní tradice, s níž jsou mé zkušenosti v naprosté duchovní rezonanci. K existujícím zdrojům jsem se dostal v okamžiku jejich vlastního vnitřního rozpoznání a znovu uvědomění. To uvádím pro ty, kdo potřebují potvrzení existující duchovní autoritou. Konečnou autoritou těchto původních tantrických písem je Bhajrava.

Vzhledem k obsahu se jedná o text určený spíše pokročilým duchovním praktikům, neboť předpokládá nezbytnou znalost základních aspektů duchovního života a zejména pravidelnou duchovní praxi na podkladě dosaženého poznání sebe sama v Já. Text se řadí svým obsahem a způsobem podání spíše do tanter.

Samozřejmě si nemyslím, že jsem téma nemohl vyložit lépe, ale zkrátka se svými omezenými schopnostmi jsem se snažil podělit o postřehy z duchovního života čistě z radosti ducha samého. Nechť jsou k užitku všem, kteří je shledají využitelné ve své praxi na cestě k Bohu.

Duchovní tradice siddhů

Starobylá šivaistická tradice, která je historicky starší než védy, upanišady a védánta hovoří o duchovní vědě – vhledu siddha védha, a s ní spojené jógické meditační praxi využívající dech vědomí (prána váju): siddha vidjá. Jak bývá zvykem u těchto původních starobylých textů, hovoří o praxi pouze v náznaku a dodává, že bez Gurua, bez vnitřního zasvěcení, je samotné studium písem nedostatečné. Tato s dechem vědomí související duchovní praxe by se dnešním jazykem nejlépe vyjádřila jako:

Úsilí o znovuvzkříšení Dechu božího v našem vědomí internalizací – zvnitřněním – zduchovněním vědomě pozorovaného dýchacího procesu v jeho duchovním neprojeveném stavu vedoucí k přímému poznání všepronikajícího dynamismu – chvění – tepu – pulsace vyzařování moci Já – Spandy.

Praxe jógy dechu vědomí je přechodem od pozorování vědomého dýchání k jeho zdroji v podobě prvotního impulsu moci vědomí – k Spandě, která každým okamžikem oživuje přímo z neprojeveného bytí ryzím nektarem – esencí blažené moci vědomí vše, co existuje, celý vesmír a všechny jeho bytosti.

Esencí projevování nedvojného vztahu vědomí Já a jeho moci – dechu vědomí je svobodná duchovní blaženost Lásky.

Tato vnitřní duchovní meditační technika se liší od klasického pojetí pránájámy, která je v běžném pojetí hatha jógy chápána jako pomocná praxe k ovládání dechu zevního a vnitřního; tedy pomocný prostředek k ovládnutí mysli pro usnadnění přímého soustředění na Já. V praxi jógy dechu vědomí nejde o práci s dechem zevním, který slouží pouze na začátku pro ukotvení pozorování, ani o jeho ovládání nebo zádrže, ani o určité „prodýchávání“ těla nebo vedení vnitřního dechu pozorností představivosti, nabíjení center dechem apod. Jde o vědomou praxi vedoucí k rozšíření – expanzi moci a svobody uvědomění v Já pomocí dechu vědomí.

Dech vědomí – prána váju je chápán jako samotný pohyb = nádí pulsující moci vědomí – Spandy (Já).

Projevem – zevním pohybem pulsující moci vědomí = Spandy je prána šakti neboli životní esence oživující mysl, tělo a svět.

Praxe siddha vidjá usiluje o znovu uvědomění a tak kompletní zvnitřnění dýchacího procesu zkoumáním jeho zdroje a prvotního impulsu až do jeho neprojevené moci v Srdci a přechod k ryze duchovní podobě dýchání svobodného Dechu vědomí, který je vyzařován vnitřní dynamikou Já – Spandou.

Praxe usiluje o sjednocení nádechu a výdechu obou od sebe oddělených pohybů jediného dechu vědomí v jejich neprojeveném potenciálu v Srdci skrze jejich kontakt – přechod s vědomím, což vede k absorbování životní síly prána šakti v Já a dosažení plnosti stavu Bhajravy, jak se tento jógický stav nazývá technicky.

V tomto přístupu a pojetí praxe zevní dech nijak neovládáme ani se jej nesnažíme nějak zastavovat nebo někam vést ani nevyužíváme představivost a imaginaci, jak je běžné u tradičního pojetí pránájámy.

To, o co usilujeme, je expanze – vědomé rozšíření prostoru vědomí dechu zkoumáním duchovního zdroje dýchacího procesu jako takového.

Nezaměřujeme se na „dýchání“ ani na určité „prodýchávání“, ale na samotný neprojevený základ a zdroj dýchacího procesu jako takového v našem vědomí.

Neprohlubujeme zevní dech, ale vytrvalým rozlišováním vědomí od uvědomovaného vědomí dechu směřujeme k uvědomění jeho stále jemnějších a duchovním projevů až k samotnému zdroji dechu – esenci dynamické moci Já – Spandě, která je duchovním vyzařováním – pulsací moci – esence Já, jež je nejen všepronikající substancí veškerého bytí, ale i vnitřním Logem/Životem všeho projeveného.

Praxe vyžaduje odstranění ega a dosažení uvědomění v Já.

Jde o celodenní jak formální, tak neformální duchovní postup – praxi i samotný duchovní stav (označovaný v tantrách jako Bhajrava), ke kterému praxí směřujeme postupným zvnitřněním dýchacího procesu od vědomého dýchání jako tělo fyzické k vědomému dýchání svobodného Dechu neomezeného vědomí, který je všepronikající duchovní září moci vědomí – Světla. Jde dle mého názoru o zcela přirozené vyústění duchovního života – zrání samádhi, jak o tom hovoří Ramana Maháriši. Vytrvalým spočíváním v Já se nakonec plně vracíme do Já s posledním výdechem při smrti těla fyzického.

Jinými slovy, jde o zcela odlišný duchovní přístup k celé šakti józe pracující s dechem – pránou jak filozoficky, tak zejména duchovním meditačním přístupem – můžeme říci „technicky“, než jak je obecně znám. Tato stezka a praxe ale zůstala zachována v tantrické tradici nedvojného šivaismu jako Anuttara Trika. Je nutno chápat tento rozdílný přístup k józe dechu vědomí – pránájámě a východiska, jinak to zákonitě přináší nepochopení této praxe. Nakonec nejde jenom o duchovní metodu – praxi meditace, ale o samotný duchovní stav vědomí siddhů – praktiků této vědy přímého poznání – džňány o Dechu vědomí. Jde jak o praxi, tak její cíl.

Podobně je to i v případě praxe Sebezkoumání a soustředění na Já – átmavičáry. Átmavičára, jako metoda pátrání pro zdroji „Já“ či v její podobě praxe odevzdanosti, je samozřejmou součástí praxe kašmírského šivaismu a tantry, ale je zde popisována jako jedna ze třech metod kundaliní jógy, tzv. čit-kundaliní jógy. Klasické pojetí pránájámy, která pracuje s tělem a dechem ve svém vzestupném rituálu postupného prodýchávání těla pránájámou, jak je běžné se zaměřením na čakry, se nazývá prána-kundaliní jóga. Nejvyšší podobou kundaliní jógy, je para-kundaliní jóga neboli spanda jóga. Tato úroveň praxe spočívá v nedvojném zaměření přímo na Srdce, kde se obnovuje jednota vědomí a jeho moci. Toho se dosahuje expanzí uvědomění ve vědomí pomocí spočívání ve zdroji moci vědomí a praxí vědomého dýchání jako vědomí, jak dále uvádím. Musíme nejprve správně chápat používané pojmy. To, co se v nedvojné tantře nazývá čit-kundaliní jóga, nazývá Ramana Maháriši átmavičárou apod. Pokud to nevíme, pak snadno tvrdíme, že například tantra nebo kašmírský šivaismus neučí átmavičáru apod.

Siddhánta nebo tantrický šivaismus, jak se nazývá nauka siddhů a s ní spojené vnitřní náboženství, je zřejmě nejstarší tradiční nám známá duchovní filozofie, věda a nauka vůbec, o které existují písemné záznamy i archeologické památky. Je starší než známé védy. Nejedná se však o tradici spojenou pouze s Indií. Je esencí věčné spirituality člověka, tzv. sanatama dharmy, tedy jediného náboženství, jehož esenci lze vyjádřit výrokem: Není vyššího náboženství než Pravda. Praxí a naukou tohoto náboženství je výhradní poznávání vědomí a jeho moci, jež tvoří náš vlastní duchovní základ i základ všeho existujícího, ať již aktuálně, tak potenciálně. Základem je uvědomění, že naší podstatou je samo svobodné ryzí vědomí = Šiva, které je zdrojem všeho, i nás samých, a my sami jsme tímto vědomím – Šivou. To je esence nedvojného šivaismu – náboženství věčné Pravdy. Ve své úplné podobě je metafyzika poznávání vědomí obsažena v esenci tantrického nedvojného šivaismu: Anuttara Trika józe (v překladu Trojjedinost Nejvyšší Skutečnosti, kde je uvedena celá nauka o vědomí a jeho poznávání). Nesmí nás klamat specifické názvy, či nám na první pohled nesrozumitelné sanskrtské názvy. Samotní protagonisté tohoto univerzálního učení o vědomí a jeho moci, siddhové, tuto nauku o vědomí chápali jako přímo z vědomí odvozenou formulaci věčné Pravdy univerzální spirituality vědomí, nikoliv jako lidskou formulaci duchovního učení.

Pojem siddha

Nejprve si řekněme, co znamená a označuje samotný vlastní pojem siddha, neboť soudě podle některých reakcí hledajících existuje zcela mylné přesvědčení, co tento pojem skutečně znamená. Dozvěděl jsem se od jednoho hledajícího kritickou výtku k řadě mých knih o nauce, které jsem nazval Stezkou siddhů 1. až 3. díl., že on nepotřebuje žádnou „siddha jógu“, natož „zázračné síly“, neboť on „má“ nejvyšší nauku átmavičáry. Nevědomostí a namyšleností se takové plamenné prohlášení jenom vzdouvalo, a tak je dobré uvést správný tradičně chápaný význam slova „siddha“ pro odstranění nevědomých předsudků.

Siddha je v doslovném překladu „ten, kdo dosáhl siddhi – dokonalosti v dovednosti ve spočívání v Já“. Jinými slovy, jde o označení jogína, který dosáhl siddhi, což není žádná „čarovná“ či „nadpřirozená“ schopnost či „síla“, ale schopnost či chceme-li dosažené „umění“ trvalého spočívání v Já. To je ona siddhi, která, chceme-li to takto vyjádřit, dělá siddhu siddhou. Stejným způsobem se vyjadřuje i Ramana Maháriši, když říká, že nejvyšší siddhi je umění spočívání v Já. Tímto je také vymezen rámec praxe siddhů. O praxi siddha jógy je možno hovořit při dosažení spočívání v Já. Pro ego nebo nedostatečně upevněné poznání není tato stezka vůbec dostupná. To prohlašuje i Ramana Maháriši.

Pokud se nám objevují během praxe nejrůznější nižší schopnosti rozšířených schopností mysli, je to pouze doprovodný a ryze individuální jev a, dodejme, zcela nepodstatný. Na stezce kráčíme přímo k Bohu a jediným cílem je Bůh sám. Vše ostatní je podružné. Nejvyšší siddhi je sama svobodná absolutní tvořivá moc vědomí, která se nám projektuje a jeví jako reálný objektivně existující hmotný svět kolem nás a bytosti v něm. Již to, jak se nám svět kolem nás jeví skutečný, je nejvyšší „zázračnou“ silou Boha. Jakékoliv nejrůznější rozšířené schopnosti smyslů, které se považují za „zázračné“, jsou v porovnání s tímto zcela přirozeným projevem božské tvořivé moci jako „dětská hra“ a, dodejme, dětská hra od Boha odděleného ega, neboť ten, kdo spočinul v Bohu, nepotřebuje nic dalšího. Nepotřebuje žádné síly ani rozšířené schopnosti, neboť se stal Skutečností a její Svobodou, což je nejvyšší podoba Šakti zvaná švatantrja.

Sama existence těchto nižších sil nedefinuje obsah pojmu siddha. Jinými slovy siddha je džívan mukta – jogín, který dosáhl podmínek duchovního osvobození za života fyzického těla. Siddha je dále tradicí siddhánty definován takto:

- duchovní mistr, který překročil – odstranil proces ega a spočívá v Já, je satguruem;

- sjednotil se s univerzálním vědomím, všepronikající Mocí Já – jeho Spandou, se schopností udělovat šaktipát, je siddhaguruem;

- duchovně transformoval tělo tvořené kvalitami – gunami tamas a radžas, žije duchovním tělem světla a blaženosti – ryzí svobodné moci vědomí;

- překročil spojení se zevním dechem a dýchá svobodný Dech vědomí v odevzdanosti v Já – stal se paramahamsou;

- má spontánní znalost písem (šaster a tanter) a celého duchovního vývoje přímo z vědomí.

Tohoto duchovního ideálu je obyčejně dosaženo výhradně nepřerušovanou vytrvalou meditací – duchovní praxí přes mnoho vtělení, jak uvádí písma. Je dharmou duchovních mistrů a spasitelů.

Siddha spočívá v ryzím svobodném Dechu Všepronikajícího vědomí – v duchovním substrátu všeho projeveného v plném ztotožnění se skutečností s ryzím sebe si vědomém vědomí (Brahman, Šiva, Já) – na pojmenování nezáleží. Tento všepronikající dech vědomí se také v tradici jižní siddhánty nazývá v písmech pránava.

Siddha si ve svém vlastním vědomí, které si uvědomuje jako soupodstatné s Absolutnem (Šivou), přímo uvědomuje, že celý projev je expanzí jeho vědomí. Překročil všechny páry protikladů: vyšší – nižší, v nitru – vně, nádech – výdech, dostředivý pohyb – odstředivý pohyb, expanze – kontrakce; a je průchodem moci vědomí – spandy.

Siddhové své duchovní dosažení dále rozvíjejí v oblasti poznání – tzv. vhledu do zákonitosti a souvztažnosti neprojevené moci vědomí ve vztahu k jejímu projevování v nejrůznějších oblastech pravé ryze subjektivní vědy a umění postaveném na tomto přímém duchovním vhledu. Základní vědeckou metodou povstávající z přímé džňány je tzv. duchovní rezonance – zrcadlení neprojevené potenciální moci vědomí v pozorovaném projevu, a z nich odvozené souvztažnosti. Starobylí siddhové rozvinuli mnohé duchovní vhledy v systémy duchovního léčení, nejrůznější oblasti vědy a umění, či dokonce v oblasti bojových umění. Starobylé indické purány dokonce hovoří o tom, že ve starověku dokonce džňáninové mezi sebou bojovali a vedli války. To potvrzuje i Ramana Maháriši. To, že tradiční indické ikony božstev jsou často vybaveny, byť samozřejmě symbolicky, mnohými dobovými zbraněmi, jistě není náhodou. Indie dávnověku byla země malých království a války mezi nimi jistě nebyly ojedinělé. Někteří tantrici a mudrci byli současně rádci králů a jejich dynastií, které jim zase na oplátku zajišťovaly nerušenou možnost věnovat se duchovní praxi. Pokud došlo k válkám, jednalo se zejména o vyhlazovací války s cílem vždy odstranit vládnoucí dynastii a státní náboženství, proto se chtě nechtě v nich museli angažovat.

Zajímavý je i výrok v Bhagavad Gítě, že žák stezky poznání – džňánin dosahuje osvobození po odložení těla, zatímco krija jogín je svoboden i uprostřed vřavy na bitevním poli. Tím je samozřejmě myšlen symbolicky obecně zevní svět – projev.

Rozdílné filozofie jógické vědy o dechu

Dýchání není jen fyziologická vlastnost těla a jeho plic. V běžném stavu je naše dýchání omezeno na fyzické tělo, zejména na oblast hrudníku, a navíc je mělké a nejsme si jej běžně plně vědomi, pokud jej vědomě nepozorujeme s cílem jej plně procítit – uvědomit si jej. Považujeme dýchání omezené na horní část hrudníku a na plíce za „normální“ stav. Ve skutečnosti je náš dech a dýchání jenom obrazem našeho skutečného vnitřního stavu sjednocení s Mocí vědomí. S omezením Moci vědomí došlo i k omezení dýchání. Jako se naše pravé Já omezuje v případě působení nevědomosti na ego – ztotožnění a omezení na mysl a tělo, tak podobným způsobem se jeho moc v podobě Dechu vědomí omezuje na omezené dýchání se svým středem v těle, nejčastěji v horní části hrudi, méně často pak v dolní části trupu apod. Ve skutečnosti dýchá celé naše tělo, ale nejsme si toho vědomi, neboť neznáme své pravé – ryze subjektivní duchovní tělo a považujeme své tělo za organické hmotné. Naše tělo je ryzím nehmotným duchovním tělem Dechu vědomí, tedy esencí našeho pravého ryze subjektivního duchovního těla vědomí je neomezený Dech vědomí, který je všudypřítomnou všepronikající mocí vědomí. Náš původní Božský Dech byl svobodný a naše „těla“ nahá, jak nás poučuje i Bible. Až pádem od Boha se náš dech omezil na dýchání těla a naším tělem se stalo tělo fyzické.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Siddha vidjá.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.