O paměti

Vše potřebné pro praktický život – komplexně a přitom stručně a výstižně.

Pro každého, kdo studuje, pracuje v jakékoliv profesi než nejjednodušší dělnické, komunikuje, chce si vylepšit angličtinu, zajímá se o duševní práci…

…nastudoval, vyzkoušel a napsal David Gruber

Obsah

Úvodem – na zázraky nevěřte

Co se už více než pětadvacet let probírá

Druhy paměti – podle smyslů aj.

Co s tím - učitelský závěr

Další užitečnosti

Anatomie mozku, jeho vývoj během života člověka

Kombinace smyslů a fáze paměti

Kombinace smyslů

Rozsah krátkodobé paměti

Zjišťování a zpětné poznávání

Zjišťování je, když…

Zpětné poznání je, když…

Zjišťování, zpětné poznávání a fáze paměti

Srovnání zjišťovací paměti (dále ZP) a zpětně poznávací paměti (dále ZPP)

Jak to funguje

K čemu je to dobré? Jaký je užitek z paměťové asociační listiny?

Mnemotechnika

Otázky od prvního vydání této knihy a odpovědi na ně

Perlička před závěrem – paměťová metoda Marka Ebena

Závěrem

Použitá literatura - s díky autora předchůdcům za možnost čerpat

Úvodem – na zázraky nevěřte

Tato knížečka nenabízí zázraky typu „jak přečíst tlustou knihu za hodinu a zapamatovat si z ní úplně cokoli“, jak jsem zhruba  viděl v jednom reklamním sloganu na jistou zahraniční knihu o paměti. Důsledně vzato - tento reklamní slogan v sobě skrývá zradu, skrývá komunikační trik. Kdyby čtenář namítal, že to nejde, může mu autor nebo vydavatel oné zahraniční knihy oponovat:

„My jsme v reklamě či popisku knihy netvrdili, že přečtete za hodinu celou tlustou knihu. Jen to, že přečtete knihu. Nikdo vám netvrdil, že to čtení musí být bez přeskakování.“

Nebo:

„My jsme vám netvrdili, že si zapamatujete úplně všechno, ale že si zapamatujete cokoliv. Tedy cokoliv z vybraných údajů, faktů, názorů v knize uvedených. Cokoliv jednotlivého si zamanete, to si zapamatujete. I kdyby ono cokoliv představovalo třeba jen jednu tisícinu z celkových informací v knize. Ha ha ha, to jsme vás doběhli!“

Člověk vytrénovaný desítkami let racionálního čtení, které má v sobě silný moment čtenářského kritického myšlení a odhalování různých fintiček, prostě při přečtení podobného sloganu takto reaguje okamžitě a automaticky…

Ale abych nevyvolával dojem, že co je zahraniční, je automaticky špatné: To vůbec není pravda. I v literatuře bude řada vynikajících knížek o paměti například ze „staré dobré německé školy“ šedesátých až osmdesátých let minulého století. A za vůbec nejkomplexnější knihu o paměti považuji dílo jednoho slovenského univerzitního profesora psychologie. což je dnes už vlastně také zahraniční autor. Bude o tom ještě řeč – a s mým patřičným respektem.

Tato kniha stojí rovnýma nohama na zemi. A pokud něco v oblasti paměti opravdu lze a je ověřeno, bude to popisováno formulacemi střízlivými, které raději kousíček uberou, než by křiklavě nadsazovaly.

Tato publikace bude oproti přísně vědeckému stylu práce mnohé  zjednodušovat. Nepopírám to. Nezjednodušuji však proto, abych něco zkreslil a pokřivil, ale abych srozumitelně vysvětlil. Abych vám prakticky pomohl.

Co se už více než pětadvacet let probírá

v mých kurzech technik duševní práce, to je pro vás, milí čtenáři, velmi podstatné. Protože paměť tam už dávno neprobírám stylem předem připraveného výkladu, ale stylem „ptejte se na cokoliv praktického a podstatného o paměti – a já vám buď dám dobrou radu, anebo garantuji, že účinná rada dosud neexistuje“.

Při startu kapitoly „paměť“ vyzývám žáky, aby se na chvilku zamysleli a pak jeden po druhém řekli, co všechno vědí o paměti. Ze škol, z praxe, od rodičů, kamarádů, přátel, z četby románů i věcné literatury, z internetu, odevšad. Abych nenosil dříví do lesa, abych neopakoval něco všeobecně známého, abychom ušetřili čas.

A chci po nich také, aby přidali jakékoliv, naprosto jakékoliv relevantní otázky paměti se týkající.

Od prvního kurzu s touto význačnou kapitolou, tedy od února 1983, nepamatuji, že by nějaká normální užitečná otázka nebyla uspokojivě zodpovězena. Zde nabízím ucelený zprůměrovaný přehled toho hlavního, co se v takovýchto fázích kurzů odehrává.

Druhy paměti – podle smyslů aj.

Paměť dělíme podle smyslů. Nejčastěji uvádějí žáci paměť zrakovou a sluchovou. A že někdo je spíše zrakový a jiný spíše sluchový typ. A že podle toho by měl volit svůj styl učení. Často některý z účastníků kurzu podotkne, že na dotaz učitele při zkoušení si „za nic na světě nemohl vzpomenout věcně na ten výčet, který po něm zkoušející chtěl, ale jako na zlost si vzpomenul přesně pozici, kde ten výčet byl. No přece – na stránce učebnice tam vpravo dole, hned pod tím obrázkem…“. A jiný optimista hned dodá, že on to zažil také – a že díky tomu přesnému povědomí o pozici na  stránce asi má tak trochu náběh na fotografickou paměť. A někteří další se toužebně přidávají, že také o komsi s fotografickou pamětí slyšeli, a že to by bylo bezva takovou paměť mít: Mrknout se na pět vteřin na stránku plnou textu (a třeba i obrázků) – a pak si kdykoliv vybavit jakýkoliv detail.

Někdo jiný také uvede obdobnou „schválnost“ z fungování paměti, z pocitu při usilovném vzpomínání si na něco – tedy zážitek typu „co chci, to se mi nevybavuje, ale zrovna v té chvíli se mi ostře a jasně vybavuje to, co jindy ne a ne – a co teď právě vůbec nepotřebuji“. Velmi to konkretizují žáci, kteří znají aspoň středně aspoň dva cizí jazyky: „Chci si vzpomenout anglicky „veverka“, ale zrovna se mi to vybaví německy. A možná i slovensky, ale ne a ne anglicky.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Vše o paměti v kostce.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.