Vātūlanātha

Sútry Božského bláznovství

(Vātūlanātha sútry)

Překlad a komentář Jiří Krutina

Nakladatelství Krutina Jiří – Vacek

Edice Jóga a východní spiritualita

Svazek 9

ISBN 987-80-87493-51-9

© Ing. Jiří Krutina, Praha 2013. Veškerá práva si vyhrazuje autor. Opisování a jakékoliv rozmnožování bez jeho svolení není dovoleno a bude považováno za porušení autorských práv.

Dobrořečení

Z milosti Boží a mých duchovních učitelů,
pro dobro všem žákům stezky vědomí.
Nechť je toto dílko mudrce Vātūlanātha
světlem všem hledajícím na cestě.

JK

Autor

Autorem súter je Vātūlanātha (675 – 725 n. l.). Po něm je i pojmenováno toto krátké dílko. O autorovi je dochováno minimum informací. Není zřejmé, zda patřil k tradici siddhů žijících ryze v duchovním těle, nebo mistrů, kteří dosáhli poznání v lidském těle. Je však označován za siddhu. Podoba i obsah sdělení súter tomu odpovídá. Jedná se o krátký text složený z pouhých třinácti súter – krátkých aforismů, jenž jsou psány z pohledu uvědomělého siddhy a popisují jeho stav uvědomění, který je i jeho praxí.

V doslovném překladu Vātūlanātha znamená doslova Pán Božského šílenství, bláznovství. Zde slovo „šílenství“ neznamená to, co se pod ním obecně chápe, ale jde o „božské šílenství“, což vyjadřuje duchovní stav božské oddanosti naprostého sjednocení se svobodným vědomím a jeho ryzí láskou a světlem, které tvoří duchovní tělo siddhů. Také se hovoří doslova o božské posedlosti. Tantry uvádějí, že někteří plně uvědomělí jogíni – siddhové se často zevnímu pozorovateli mohou jevit jako „blázni“, přesto trvale spočívají jako sama svobodná láska a blaženost, která se pro ně stala jedinou skutečností. Zevní svět i tělo často naprosto zapomínají a nestarají se o ně. Tak vznikla tradice potulných asketů – avadhůtů, kteří se často zevně vzato chovali z konvenčního společenského hlediska nekonformně, tedy jako „blázni“.

Siddhové spočívají natolik sjednoceni s Bohem, že žijí v božské úrovni projevení, které je ryze duchovní podstaty světla a blaženosti – lásky jejich svobodného duchovního těla, jenž je neomezeno tělem fyzickým a jeho světem. Mohou dočasně nabývat i těla hmotná. S nimi pak sdílejí utrpení lidského světa a jeho bytostí a vedou je k poznání a vysvobození v Bohu. Jsou ve skutečnosti nejen božími služebníky, ale zejména pravými božími bojovníky. Přesto však oni sami mohou přebývat a zakoušet ryze božskou úroveň projevu, kdy nazírají vše projevené jako ryze nehmotnou „hru“ – spontánní projev moci vědomí – jeho světla. Božská úroveň, v níž přebývají siddhové svými sebe si vědomými duchovními těly, je tvořena ryze duchovním světlem a projev je zakoušen jako nehmotný a netělesný, je pouze prožitkově zakoušen. Duchovní stav siddhů je nepopsatelný, ale jsem naprosto přesvědčen o existenci těchto duchovních mistrů. Nemám nejmenších pochybností.

Ramana Maháriši také hovoří o siddha jogínech, kteří přebývají v nitru Arunáčaly. Co ve svých „tajuplných“ výrocích sděloval, je zřejmé. Žijí v univerzálním duchovním Srdci ve svých duchovních tělech tvořených světlem vědomí.

Původ textu

Na zmínky o textu jsem narazil při svém studiu kašmírského šivaismu a jeho původních písem. Později jsem nalezl i jeho anglický okomentovaný překlad v časopise – čtvrtletníku Malini vydávaném ašrámem swamiho Lakšmana Joo, posledního duchovního mistra žijícího přímo v Kašmíru. Dvě původní přednášky swamiho Lakšmana Joo proběhly 27. – 28. 9. 1974, a byly následně zkompilovány a vydány v časopise Malini pod názvem Probuzené Nejvyšší vědomí (The Awakening of The Supreme Awareness). Odtud jsem vycházel pro český překlad.

Text svým obsahem není příliš určen začátečníkům na cestě, ale i tak je jeho zpřístupnění cenné. Existuje velmi málo podobných textů zachycujících nejvyšší stupně duchovního poznání.

Vātūlanātha sútry jsou součástí nauky Trika – kašmírského šivaismu. Jedná se o text popisující úroveň samotného vědomí a jeho moci a stav uvědomění plně realizovaných jogínů. Sútry jsou psány z pohledu toho, kdo žije tento stav samádhi a jeho duchovní praxe. Proto se nejedná o text pro začínající hledající, ale o vysoce hodnotný duchovní text psaný vysokým duchovním adeptem. Nicméně jeho vhled je využitelný pro všechny, neboť nás zbavuje nesprávných přesvědčení o poznání. Sútry pojednávají o nejvyšším stavu samádhi, jeho podstatě a jak jej dosáhnout. Nejvyšší podoba praxe – duchovní metoda pro velmi vyspělé duchovní adepty – se nazývá v nauce trika anupájou, doslova v překladu „praxe sebe si vědomé individuality“, tedy toho, kdo poznal sám sebe. Tento stupeň praxe je vyústěním i překračuje tři nižší stupně výkladu praxe sebepoznání podle učení trika (šambháva, šakta a anava).

Tantrická nauka trika ve svém výkladu rozlišuje tři základní způsoby výkladu nauky a praxe směřující k poznání sebe sama. Všechny tři výklady vedou k jedinému cíli – poznání sebe sama a vysvobození. Odpovídají svým podáním nauky a praxe různým stupňům připravenosti hledajících. Je nutno je chápat nejen jako postupný duchovní vývoj na cestě k Bohu, jak se postupně vyvíjí naše duchovní uvědomění a z něj plynoucí pochopení, ale i jako různé způsoby – východiska podání duchovní nauky a praxe na základě schopnosti chápání a vyspělosti hledajících na základě jejich zralosti neboli duchovní inteligence. Tantra podává nauku od nejvyšších stupňů po ty nižší s tím, aby se hledající mohl chytnout toho, co je schopen skutečně prakticky provádět a co mu v jeho individuálním případě přináší duchovní prospěch. V tom tkví duchovní pedagogika mistrů, kteří zformulovali nauku vědomí a jeho moci pod dnešním označením trika nebo kašmírský šivaismus. Tradiční text Šivovy sútry popisuje první tři metody směřující k dosažení poznání a vysvobození.Anava upája se zaměřuje na praxi s využitím životní síly – prány, šakta upája využívá intelekt a rozlišovací schopnost a praxi mantry a šambháva upája se zaměřuje přímo na samo vědomí Já jsem.

Vātūlanātha sútry, můžeme říci, doplňují stanovisko z pohledu dosažení cíle jógy a spíše popisují stav dosažení a vývoj praxe jogínů, kteří dosáhli poznání. Spadají technicky do výkladu anu upája, která se zaměřuje přímo na blaženost svobodného vědomí.

Abych učinil religionistickému zařazení za dost, tak podle učenců – panditů kašmírského šivaismu, Vātūlanātha sútry patří do tantrické školy krama, která je součástí nauky kašmírského šivaismu a Vātūlanātha vytvořil a zformuloval ve svých sútrách samostatnou pod-školu Sāhasa. Tato škola staví na základním tvrzení své nauky, že duchovního vysvobození je dosaženo stabilním setrváváním ve stavu Sāhasa, jehož praxí je překročení dvojnosti uvědomováním jednoty uctívatele – uctívání – uctívaného. Pojem Sāhasa lze doslova přeložit jako „náhlá, bezprostřední, přímá, intuitivní, neočekávaná, silná zkušenost díky milosti“. Ze šivaistického pohledu na nauku se jedná o nejvyšší stanovisko praxe z pohledu nejvyspělejších duchovních adeptů, kdy je poznání a vysvobození dosahováno přímou duchovní intuicí – Sebeodhalením v přímé zkušenosti milosti. Svým způsobem bychom měli ale říci, že je výsledkem předchozí duchovní praxe, ať již jí adept prošel v daném vtělení, anebo její výsledky pouze dozrály. Pak zdánlivě adept nepotřebuje předchozí přípravné praxe. Zásadním bodem této praxe je neobyčejně intenzivní působení duchovní milosti mistra – šaktipatu.

Je jisté, že získat milost přímého vedení mistrem a možnost s ním být v kontaktu je nejvyšší podobou milosti, které se nám může dostat, a také ukázka skutečně duchovní vyspělosti a připravenosti adepta. Rozhodně to není náhoda, pokud se nám dostane možnosti být v přítomnosti duchovního vlivu plně uvědomělého jogína – mistra. To je výsledek dosažení vysoké připravenosti a zralosti adepta. Ano, pak je pravdou, že samotná guru jóga a možnost pobývat v přítomnosti mistra v sobě obsahuje naplnění všech jóg. To je výsledkem duchovní zralosti a připravenosti adepta. Působení milosti je to nejdůležitější a rozhodující v duchovním vývoji. Praxe spočívá v přímém milostí navozeném Sebeuvědomění v nejvyšším stavu vědomí.

Duchovní škola krama, jenž je součástí kašmírského šivaismu, je ryze tantrická škola, která duchovní ideál uvědomění Já vidí v tzv. bhóga – mokša – samarasja. Tedy syntéze – současném sjednocení duchovního vysvobození s prožíváním světa a podmíněné existence jako takové. Podstata praxe spočívá v udržování uvědomování ve svobodném vědomí při současném vyrovnání – dosažení rovnováhy subjektivní (Já) a objektivní relativity (ne-já) v jediném absolutním vědomí. Tato metoda se také nazývá metoda „bez jakýchkoliv metod“ nebo také „bezusilovná metoda“. Jde o praxi „vyrovnávání“ či „vycentrování“ dvou pólů zkušenosti: objektivního prožívání světa a těla a současně svobodného subjektivního vědomí, jako jediné skutečnosti.

Poznámka

Jsem si vědom mnoha možností zkreslení původního významu súter. Proto jsem k překladu přistupoval jako k „aktualizaci“ na základě své vlastní duchovní praxe. Kde jsem mohl, zbavil jsem se technických pojmů kašmírského šivaismu; kde to nešlo, nechal jsem je.

Základní sútry jsou tučně. Komentář k sútrám přidal Anantašaktipadačárja a je obyčejným písmem. Svůj komentář jsem připojil jako text kurzívou.

Sútry Božského bláznovství

I.

Tímto výkladem Nejvyššího, který vyžaduje nejvyšší duchovní odvahu a vyspělost, je možné dosáhnout nejvyššího duchovního vytržení – samádhi.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Sútry Božského bláznovství.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.