Miroslav Fišmeister

DVOJÍ DECH

2013

S láskou věnováno Zuzaně, jež mne nejen zavedla v krajině štěněcího dechu do zákoutí, která bych bez ní nenašel, ale také s neobyčejnou trpělivostí a s jedinečným osvícením zodpovídala mé otázky o zvířatech

a Petru Hruškovi, jehož pohled změnil houby v stádečko teseraktů; a Miloslavu Topinkovi, díky němuž jsem se mezi ruměnicemi pod stromem potkal s Malevičem

a – last but not least – mamince, jejíž deminutiva sázejí ta nejkrásnější řešeta Stokorcového lesa.

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Používání elektronické verze knihy je umožněno jen osobě, která ji legálně nabyla, a jen pro její osobní a vnitřní potřeby v rozsahu stanoveném autorským zákonem. Elektronická kniha je datový soubor, který lze užívat pouze v takové formě, v jaké jej lze stáhnout z portálu. Jakékoliv neoprávněné užití elektronické knihy nebo její části, spočívající např. v kopírování, úpravách, prodeji, pronajímání, půjčování, sdělování veřejnosti nebo jakémkoliv druhu obchodování nebo neobchodního šíření je zakázáno! Zejména je zakázána jakákoliv konverze datového souboru nebo extrakce části nebo celého textu, umisťování textu na servery, ze kterých je možno tento soubor dále stahovat, přitom není rozhodující, kdo takovéto sdílení umožnil. Je zakázáno sdělování údajů o uživatelském účtu jiným osobám, zasahování do technických prostředků, které chrání elektronickou knihu, případně omezují rozsah jejího užití. Uživatel také není oprávněn jakkoliv testovat, zkoušet či obcházet technické zabezpečení elektronické knihy.

© Miroslav Fišmeister, 2013

© Carpe diem, 2013

www.carpe.cz

Made in Moravia, Czech Republic

ISBN 978-80-7487-002-6 (epub)

PRVNÍ ČÁST

Nám oběma...

Nám oběma žužlávají nos štěňata.

Zuzana jejich dechu říká „kofeinový dech“,

protože jí jejich ústa

voní jako čerstvě umletá káva;

já, který kávu nepiju,

jsem mu říkal „mléčný dech“

– a pak jsem si po letech,

po mnoha mnoha letech,

jí inspirován, šel do samoobsluhy čichnout

k tomu velikému samoobslužnému mlýnku:

měla pravdu. Bylo to léto dvojího dechu,

dlouhé léto, až do dého října.

A občas jsem – jaké požehnání –

slyšel i „kavárenský smích“.

LOŇSKÝ LES

Les.

A nová ulice.

A mezi nimi zvláštní nic.

Ve sloní pasti trojice střepů,

obrovských jako odstěhovavší se pavouk.

A u zahrádek –

mám v tašce porcelán –

myješ mne vodou nepřítomných slunečnic.

TOTOŽNÉ MÍSTO LETOS. LETNÍ TÓN ŠTĚSTÍ

Jak stříbrná harfa nebem spěje

z nebe se dívá na nebe

A dívka prázdnoruký záhon pleje

a vzpomene si přitom na tebe...

CESTOU TAMTÉŽ

Cestou od psychiatra

Divů plné oči tenisové sítě

Slunce praží

A já z plných plic zpívám:

„Absolutely pouring down with rain...“

A všechno dává smysl

Údolí...

Údolí strážců slunečních vlasů

a tvoje bílá košile.

Když procházíš pod slunečnicemi,

sklánějí hlavy

k slunci tvé bytosti.

Miluje svoje...

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Dvojí dech.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.