Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

John Williams

Jak dělat, co vás baví, a dostat za to zaplaceno

Přeloženo z anglického originálu SCREW WORK LET'S PLAY: HOW TO DO WHAT YOU LOVE AND GET PAID FOR IT 01 Edition,
vydaného nakladatelstvím Pearson Education Limited ve Velké Británii v roce 2010.
This translation of SCREW WORK LET'S PLAY: HOW TO DO WHAT YOU LOVE AND GET PAID FOR IT
01 Edition is published by arrangement with Pearson Education Limited.
© John Williams 2010
All rights reserved.

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 4776. publikaci

Překlad PhDr. Radek Blaheta
Odpovědná redaktorka Mgr. Olga Tesařová
Sazba Eva Hradiláková
Počet stran 208
První vydání, Praha 2012
Vytiskla Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2012
Cover Design © Eva Hradiláková

ISBN 978-80-247-4164-2

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8161-7 ve formátu PDF
ISBN 978-80-247-8162-4 ve formátu EPUB

Mému otci Edwardu Glynu Williamsovi za pět měsíců hry

O čem je tato kniha

Kniha, kterou držíte v rukou, vám krok za krokem ukáže, jak si nechat platit za to, co vás opravdu baví. Ať už máte pocit, že děláte práci, která vás nenaplňuje, nebo se dřete ve vlastní firmě, která se nikdy pořádně „nerozjela“, v této knize najdete nejen nové pohledy na život jako takový, ale také praktické strategie, které potřebujete k transformaci vlastního pracovního života.

To neznamená, že si budete jen užívat a doufat, že vám peníze jako mávnutím kouzelného proutku spadnou přímo do klína. Místo toho vám ukážu, jak si nechat platit za to, co vám připadá jako hra, jak získat první „výherní pásku“ a jak si ze hry vytvořit živobytí – a možná dokonce zbohatnout. A pokud pořád netušíte, co si s životem počít, vysvětlím vám, jak si nejdříve udělat jasno v této oblasti.

Chcete začít podnikat nebo působit na volné noze, začít pracovat na ideálním zaměstnání od píky, napsat knihu, proslavit se svým uměním nebo změnit svět? Tato kniha vám k tomu pomůže. Nemůžu vás naučit, jak „rychle zbohatnout“. Na to jsem zatím nepřišel (a pokud se to podařilo vám, dejte mi prosím vědět!). Můžu vám ale ukázat, jak se stát rychle šťastným. Pravda je totiž taková, že bez ohledu na to, jaký život si přejete, můžete kousek svého vysněného ideálu ochutnat okamžitě a na nic nečekat. Takto dosáhnete většího štěstí, a jak sami uvidíte, štěstí často vede k úspěchu a bohatství.

Desatero tajemství

Kniha se skládá z deseti tajemství, jak si za to, že si hrajete, nechat platit. Tato tajemství sice nepředstavují něco, co by před námi kdosi záměrně skrýval, přesto je s podivem, jak málo z nás o nich ví. Zcela jistě se o nich nic neučíme ve škole, dokonce ani na vysoké. Někdy jsou dokonce v rozporu s obecnou moudrostí, kterou slýcháme každý den, a než se nadějeme, jsme navždy lapeni v ubíjející práci.

Zmíněná tajemství jsem do knihy umístil v takovém pořadí, abyste mohli začít od fáze, kdy netušíte, jaká práce se vám zalíbí, po fázi, kdy se plně živíte tím, co vás opravdu baví. Nejlepší je proto číst kapitoly v uvedeném pořadí, neboť každá navazuje na předchozí.

Následující stručný přehled vás seznámí s tím, o čem jednotlivé kapitoly pojednávají.

První tajemství: Jak přijít na to, co opravdu chcete

Pokud víte, že chcete dělat něco jiného, ale ani za nic na světě nemůže přijít na to, co by to mělo být, v této kapitole získáte konečně pomoc. Ale ani když už máte k cíli nakročeno, tuto kapitolu nepřeskakujte, protože vám ukáže, jak je k dosažení úspěchu důležité zvolit si tu správnou práci.

Druhé tajemství: Jak si vybrat, co dělat dál

V této kapitole se dozvíte, jak dosáhnout oné kouzelné kombinace toho, co vás baví, a toho, za co jsou lidé ochotni platit. Dále zjistíte, jak si vybrat, kudy se vydat dál, když se vám zdá, že už nevíte kudy kam – ať už proto, že netušíte, co chcete, nebo naopak proto, že máte tolik nápadů, že se nemůžete rozhodnout. A samozřejmě zde také na vás čeká vědecky prokázaný recept na štěstí.

Třetí tajemství: Jak začít okamžitě

Zde zjistíte, jak uniknout z pasti nekonečného hledání a jak s novým životem začít okamžitě. Dále se dozvíte, proč nepotřebujete propracované plány ani vytyčené cíle. Naučíte se také, jak zahájit i ten největší projekt v minimalizované podobě, takže nemusíte opouštět současnou práci.

Čtvrté tajemství: Jak zaručeně dosáhnout úspěchu

Nechat si platit za to, že si hrajete, není jen tak a cesta k tomuto cíli může být trnitá. V této kapitole zjistíte, jak se stát nezničitelným a jak mít jistotu, že zvládnete vše, co vás na cestě potká.

Páté tajemství: Jak si hrát smysluplně a brát za to peníze

Máte strach, že když budete dělat, co vás opravdu baví, skončíte na mizině? Tato kapitola vám ukáže, jak dělat, co vám přináší potěšení, aby z toho měli užitek také ostatní lidé – a aby byli ochotni vám za to také platit.

Šesté tajemství: Jak si hraním vybudovat jméno

V této kapitole se dozvíte, jak se s tím, co děláte, stát známým, či dokonce slavným, a získat tak příležitosti, po nichž toužíte. Dále se naučíte, jakým způsobem využívat moderní sociální média k tomu, abyste o sobě dali vědět světu, a to s nízkými či dokonce nulovými náklady.

Sedmé tajemství: Jak vytvořit neodolatelnou nabídku

Tato kapitola vám ukáže, jak lidem nabídnout něco, co opravdu chtějí, a jak jim to také co nejlépe dodat – počínaje prodejem služby a konče využíváním internetových aplikací, které za vás budou vydělávat, zatímco vy budete klidně spát.

Osmé tajemství: Jak získat první „výherní pásku“

V této kapitole zjistíte, jak si vydělat vůbec první peníze za něco, co vám připadá jako hra – a nemusíte ani opouštět své současné zaměstnání.

Deváté tajemství: Jak si hrát na plný úvazek

Zde vám ukážu, jak z prvních experimentů vybudovat něco, co vám zajistí plný příjem, ať už jako osobě samostatně výdělečně činné, v rámci tzv. portfoliové kariéry, kdy zároveň vykonáváte různá zaměstnání na krátké pracovní úvazky, nebo v rámci toho, čemu říkám zaměstnání 2.0 – tedy zaměstnání na míru. Vysvětlím vám také, jak tohoto cíle dosáhnout rychleji, než byste čekali.

Desáté tajemství: Jak hraním dosáhnout v životě bohatství

Tato kapitola vám pomůže si uvědomit, po jaké formě bohatství vlastně v životě toužíte: jde vám o peníze, svobodu cestovat po světě, množství volného času nebo moc měnit svět? Dále vám odhalí pět kroků, jak tohoto cíle dosáhnout, mimo jiné také pomocí strategie O.B.N.O.S., abyste mohli požadovat cenu, která odpovídá nabízené hodnotě.

21 mýtů o práci

Za posledních pět let jsem pracoval s řadou klientů a stále znovu se setkávám se stejnými mylnými názory, které lidem brání dělat, co by chtěli. Často jde o přesvědčení zděděná po předchozích generacích, které ovšem měly mnohem užší výběr ohledně práce, než máme my dnes. Všechny tyto názory jsem rozdělil do 21 mýtů. S těmito mýty se setkáte na různých místech knihy, vždy se pak přesvědčíte, že jsou ve své podstatě nesmyslné. Úplný seznam mýtů najdete také na konci knihy. Kolik z nich nyní považujete na „pravdy“? Možná že vás brzdí právě tato mylná přesvědčení. Jste připraveni otevřít se v oblasti práce něčemu novému?

Na zmíněných 21 mýtů se osobně dívám takto: Představte si staré vrtulové letadlo s běžícím motorem na vzletové dráze. Jestliže uvolníte brzdy a odstraníte klíny zpod kol, začne letadlo nevyhnutelně rolovat – pokud ale chcete vzlétnout, musíte šlápnout na plyn. Jestliže se mi tedy podaří rozbít všechny mýty o práci, kterým věříte, začnete se i vy nevyhnutelně posunovat k tomu, co chcete. Budete ale také muset šlápnout na plyn, abyste dokázali vzlétnout a doletět až tam, kam toužíte.

Rozhovory s experty

Abych pro nápady, které vám v knize předkládám, získal pevnější půdu, setkal jsem se s deseti úspěšnými „hravci“, tedy lidmi, kteří si za to, že si hrají, nechávají platit, a zeptal jsem se jich na názory, zvyky a činy, díky nimž se dostali tam, kde jsou nyní. Někteří z nich vybudovali, řídili a nakonec prodali podniky v hodnotě milionů liber. Neptal jsem se ale jen těch, co už jsou takříkajíc „za vodou“, hovořil jsem také s lidmi, kteří právě začínají a kteří projevují velmi hravý přístup, což se jim také začíná vracet v podobě úspěchu. Někteří dotázaní jsou velmi bohatí, jiní žijí s relativně skromným příjmem, svůj život ovšem postavili na svobodě, tvořivosti a různorodosti. A někteří chtějí dokonce změnit svět. Všichni pak žijí bohatým životem, a to v nejširším možném smyslu.

Nezkrácené rozhovory se zmíněnými hravci si můžete v angličtině přečíst a v některých případech také poslechnout nebo zhlédnout na internetových stránkách ScrewWorkLetsPlay.com.

Webové stránky

V různých místech knihy a vždy na konci každé kapitoly odkazuji na další informace, nástroje a zdroje v angličtině na doprovodných webových stránkách ScrewWorkLetsPlay.com. Zde si můžete mimo jiné poslechnout audio nahrávky, stáhnout pracovní listy nebo se postupně seznamovat s aktualizacemi této knihy.

Poděkování

Nic hodnotného nikdy nevytvořil pouze jediný člověk a tato kniha není výjimkou. Mé poděkování si v prvé řadě zaslouží Samantha Jacksonová z nakladatelství Pearson za své nadšení pro téma hry a za to, že mi dala možnost podělit se o to moje – a také za to, že pomohla dát mým myšlenkám tu nejlepší možnou formu. Dále bych chtěl poděkovat své agentce a kamarádce Jacqueline Burnsové z organizace Free Agents, a to nejen za to, že jako agentka je opravdu prvotřídní, ale také za to, že se snažila dělat víc, než bylo její povinností, a pomohla mi tak tuto knihu realizovat. Je načase oslavit, že jsme tento hravý projekt konečně dokončili – obuj si brusle a hurá na led!

Dále chci poděkovat všem lidem, od nichž jsem měl to štěstí se učit: obchodní koučce, kolegyni a kamarádce Judith Morganové, která jako první přišla s nápadem ročního volna, a Jerrymu Hydeovi, odborníkovi na kreativitu, který mě vybídl, abych napsal knihu, což jsem si ovšem (jako většinu jeho rad) vzal k srdci až o dva roky později – díky za všechnu tu inspiraci za posledních sedm let. Také děkuji členům Jerryho opravdu kreativní skupiny, která mě po celou dobu psaní knihy povzbuzovala.

Mé poděkování si zaslouží také Nick Williams, který mi jako první osvětlil, jak fungují informační produkty, a Daniel Wagner, který se se mnou podělil o své hluboké znalosti internetového marketingu a který mi umožnil vést část jeho workshopu. Dále děkuji Suzy Greavesové, Marku Forsterovi a Barbaře Winterové za to, že mě inspirovali a pomohli mi přijít na to, kudy se mám ubírat. Zejména Suzy Greavesové a Nině Grunfeldové pak děkuji za to, že si přečetly úvodní verze rukopisu knihy.

Tato kniha v mnohém vděčí všem skvělým knihám, které mě v posledních čtyřiceti letech nejen inspirovaly, ale také nemálo naučily. V této souvislosti bych chtěl zmínit zejména Barbaru Sherovou, jejíž knihu jsem poprvé četl před patnácti lety a od níž jsem se dozvěděl, že jsem tzv. zvídavec (scanner) – jaká nádhera moci se po tolika letech zúčastnit vaší akce Scanners Retreat. Tato kniha by nebyla stejná, kdybyste mi neukázala cestu.

Mé díky patří dále Patu Kaneovi za to, že nás seznámil se svou etikou hry, a že nám tak ukázal, že k unavené staré etice práce existuje také alternativa. A dále pak Sethu Godinovi za jeho opravdu lidské marketingové nadání a Danu Pinkovi za jeho svěží pohled na práci a kariéru. Mé uznání patří také Rogeru Hamiltonovi za jeho úchvatnou koncepci dynamiky bohatství.

Richard, Selina, Cath a Neil ze společnosti Careershifters mi na svém každoměsíčním workshopu s dvaceti účastníky umožnili sledovat zápasy (a mýty), s nimiž se průměrný pracují muž a průměrná pracující žena potýká.

Děkuji také členům skupiny, která mě při práci podporovala, a dobrým přátelům Liz Riversové a Candy Newmanové. Zejména Candy mi byla při psaní opravdovou oporou. A děkuji také jejímu synovi Benu Dixonovi, rodícímu se hravci, který mi byl tak příjemným společníkem, když jsme spolu psali v poklidu Cornwallu. Dále děkuji svým přátelům Natashi, Jamesi a Jayovi za veškerou podporu a moudrost. A dále také Jacqui Loranové – konečně můžeš přestat říkat: „Měl bys napsat knížku, Johne“. A Terese za to, že mi pomáhá s akcí Scanners Night, a Julianu Boltovi za jeho hluboký vhled do umění a za jeho opravdové porozumění umělcům.

Velmi děkuji své mamince Diane Williamsové, která stále pracuje na mnoha hravých projektech, za to, že mě učila, že hra je stejně důležitá jako práce. A také mému bratru Davidovi za jeho podnikatelský náhled a za to, že mě jako první učil, jak si upravit zaměstnání podle potřeby. Mé díky dále patří mému neustále si hrajícímu strýci Rogeru Taylorovi, který nás v době, kdy jsem psal tuto knihu, navždy opustil. A také třem generacím vědců, inženýrů a podnikatelů, kteří zde byli přede mnou: věřím, že jste na mě pyšní.

Děkuji všem svým klientům, kteří se mnou statečně sdíleli sny a výzvy svého pracovního života, a dále pak „testovacím pilotům“ na letní škole „Screw Work, Let’s Play“ v roce 2009.

Poděkování si dále zaslouží všichni zaneprázdnění lidé, kteří mi laskavě věnovali svůj čas, abych je mohl vyzpovídat, a obohatit tak tuto knihu: Tim Smit, zakladatel organizace Eden Project (a jeho osobní asistentka Jo Galeová); Leslie Scottová, autorka hry Jenga a knihy About Jenga; Derek Sivers, zakladatel obchodu s hudbou CD Baby; podnikatel, mentor a řečník Mike Southon; Nic Roope z digitální agentury Poke; Sam Bompas a Harry Parr ze společnosti Bompas & Parr; Chris Guillebeau, autor knihy The Art of Non-Conformity; Tom Hodgkinson, šéfredaktor časopisu The Idler; hravý spisovatel Dixe Wills; Sophie Bossová, spoluzakladatelka projektu Beyond Chocolate; Petra Barranová z Choc Star; a Robert Chalmers a Lindsey Mountfordová. Dále děkuji centru Spectrum Therapy za to, že mi umožnilo poznat mého „vnitřního tyrana“, i za mnoho dalších skvělých nápadů a cvičení. Chrisi Wildovi pak děkuji za nadšení pro tuto knihu a za to, že mi ukázal, jak ji realizovat.

A nakonec chci poděkovat vám, že knihu čtete. Věřím už jen, že půjdete a pro hru namísto práce nadchnete více lidí.

Kontaktovat mě můžete na stránkách ScrewWorkLetsPlay.com nebo na mé twitterové adrese @johnsw.

Poděkování nakladatele původního vydání

Nakladatel děkuje Rogeru Hamiltonovi za svolení reprodukovat část o dynamice bohatství na str. 57–60, která vychází z internetových stránek www.rogerhamilton-wealthdynamics.com.

V některých případech jsme nebyli schopni dohledat vlastníky autorských práv, budeme proto vděčni za jakékoli informace, které nám to umožní.

Připojte se k hravé revoluci

Poprvé v historii lidstva máme možnost upravit si práci tak, aby vyhovovala našemu způsobu života, namísto toho, abychom svůj život přizpůsobovali práci… Byli bychom blázni, kdybychom této možnosti nevyužili.

Charles Handy, odborník na management a spisovatel

Máme štěstí. Dosáhli jsme úžasného momentu v dějinách práce. Dnes je už možné živit se prakticky čímkoli. A to myslím naprosto vážně: ať vás napadne cokoli, na světě existuje někdo, kdo si na tom postavil kariéru.

Během výzkumu k této knize jsem se seznámil s lidmi, kteří mé tvrzení názorně dokládají, např. s Chrisem Guillebeauem, který cestuje po celém světě a žije z blogu, který na svých cestách píše, se Samem Bompasem a Harrym Parrem, kteří vytvářejí architektonická díla z želé nebo koktejly, které se místo pití vdechují, s Petrou Barranovou, která se svým čokomobilem (jediným v Británii) cestuje po festivalech a prodává gurmánskou čokoládu, nebo se Sarah de Nordwall, která se prosadila jako profesionální „bardka“, píše poezii a vystupuje s ní naprosto všude – od protidrogové léčebny po sněmovnu lordů.

Zmínění jedinci patří k rozrůstajícímu se hnutí lidí po celém světě, kterým nestačí jen vydělávat, aby zaplatili nájem, ale touží po tom, aby měl jejich život hlubší smysl – potřebují vytvářet něco výjimečného, říkat něco důležitého, zkoušet něco nového, užívat si, riskovat a mít odvahu také někdy pořádně narazit – anebo pořádně zbohatnout. Dychtí po svobodě, různorodosti, podnětech a vzrušení; chtějí posouvat hranice svých možností a každý den se rozvíjet.

To, čeho jsme svědky, není nic menšího než revoluce pracovních možností. Samotné slůvko „zaměstnání“ je zde irelevantní; dokonce i slovo „práce“ neodpovídá životnímu stylu, který si toto hnutí zvolilo. Bývalý hudebník Derek Sivers, z něhož se stal podnikatel, který svou firmu nedávno prodal za 22 milionů dolarů, v této souvislosti poznamenává: „Tohle už není práce, je to hra.“

Naše slovní zásoba zastarala. Někteří ze zmíněných lidí si říkají podnikatelé nebo byznysmeni, ale dřívější představě člověka v decentním obleku, který hovoří typickým manažerským žargonem, tito jedinci jaksi neodpovídají. Uniformou hravce totiž mohou stejně dobře být džíny a tričko nebo – u těch, kdo pracují doma – pyžamo.

Neméně hravé a neuctivé k autoritám a formalitám jsou i služebně starší postavy tohoto nového hnutí. Kromě peněz je v něm drží také uspokojení z kreativity. Ve své knize Byznys v plné nahotě hovoří Richard Branson o tom, jak se jej jednou při rozhovoru zkušený novinář Bob Schieffer zeptal, proč vstoupil do světa obchodu: „Jen jsem na něj zíral. A pak jsem si najednou uvědomil, že mi vlastně nikdy nešlo o to, dostat se do ‚světa obchodu‘. No a tohle jsem mu taky řekl a dodal jsem: ‚Chtěl jsem prostě jen tvořit‘.“*

Předchozí generace měly u svého pracovního života jen velmi omezený výběr; standardem bylo jedno zaměstnání na celý život a alternativa v podobě založení firmy s sebou často nesla nákladné prostory, zaměstnance a obrovské výdaje na reklamu. Svět byznysu byl plný „vrátných“, kteří rozhodovali, kdo může dovnitř, na základě původu, rasy, pohlaví nebo jiných libovolných měřítek. Nyní vám už ale v uzpůsobení pracovního života přesně podle vašich požadavků nikdo nebrání.

Internet a mobilní technologie nás všechny osvobodily, takže můžeme pracovat, jak chceme, kde chceme a kdy chceme. Staré omezující hranice mezi lokálním a globálním, zaměstnanci a podnikateli, profesionály a amatéry, spotřebiteli a výrobci, domovem a kanceláří i prací a hrou se rozpadají. Naše možnosti jsou nyní mnohem širší, a nemusíme tak volit jen mezi zaměstnancem a majitelem firmy. A co to všechno znamená? Jednoduše to, že neexistuje důvod, proč by měl člověk trpět v nudné, nenaplňující práci.

Nemusíme se už řídit starou etikou práce, vstoupili jsme totiž do éry, které Pat Kane říká „etika hry“:

Jedná se o „hru“, jak ji chápali velcí filozofové: zakoušení aktivního, kreativního a plně autonomního lidství. Cílem etiky hry je získat sebevědomí ke spontaneitě, kreativitě a empatii v každé oblasti života… Sebe, své touhy a záliby tak klademe do středu svého světa.

Pat Kane, autor knihy The Play Ethic: A Manifesto for a Different Way of Living,převzato ze stránek www.theplayethic.com

Zní vám slovo „hra“ sobecky? Opak je pravdou. Hravci se často zajímají stejně tak o to, co mohou světu dát, jako o to, co od něj mohou získat. Tim Smit opustil hudební byznys a založil organizaci Eden Project, „první rokenrolovou vědeckou nadaci na světě“. Slavná hravá značka Innocent Drinks s většinovým podílem na britském trhu ovocných nápojů dává 10 procent zisku své nadaci The Innocent Foundation. Nadace pak sponzoruje projekty, jejichž cílem je pomoci jedněm z nejchudších lidí světa v zemích, odkud firma dováží své ovoce. A Google, který je svým hravým pracovním prostředím všeobecně známý, odstartoval neziskovou sekci, jejíž rozpočet činí miliardu dolarů. Jejím cílem je pak pokusit se o řešení těch nejpalčivějších světových problémů, např. změn klimatu, celosvětové úrovně zdravotnictví či chudoby.

Jste tedy připraveni si hrát? Možná se právě trápíte v práci, která vás dohání k zoufalství. Nebo se dřete ve vlastní firmě, která se nikdy pořádně „nerozjela“. Je navíc dost pravděpodobné, že jste o tom hodně přemýšleli, točili jste se v kruhu a snažili se najít cestu ven. Proto je už opravdu načase na to jít jinak. A začneme tím, že se z „dělníka“ změníte na „hravce“. Tato kniha vám ukáže, jak na to – jak se bavit a nechat si za to platit; jak si život uzpůsobit tak, aby se do něj vešlo všechno, čím jste; jak se naplno věnovat všem zájmům, které máte; jak se vydat do nového světa plného nejistoty a jak si tuto projížďku také pořádně vychutnat; jak dosáhnout výsledků, o nichž se vám ani nesnilo, a to s mnohem menším úsilím; a jak už přestat vyčkávat a konečně s tím vším začít.

Připojte se k revoluci

Podle mého názoru bude 21. století stoletím hry.

Brian Sutton-Smith, emeritní profesor pedagogikyna Pensylvánské univerzitě a přední teoretik hry

Americký spisovatel Daniel Pink je významný teoretik zabývající se proměnami světa práce. Ve své nedávno vydané knize Úplně nová mysl pak tvrdí, že jsme vstoupili do nové éry, a pokud chceme i nadále „zůstat ve hře“, potřebujeme velmi odlišné dovednosti. V 19. století nám průmyslová revoluce dala obrovské továrny a efektivní montážní linky. Aby se tovární dělník uplatnil, potřeboval fyzickou sílu a manuální dovednosti. S 20. stoletím začala doba informací a požadován byl znalostní pracovník, který potřeboval analytické a logické dovednosti. Dnes, ve 21. století, se nacházíme v době konceptuální. Podle Pinka nyní potřebujeme dovednosti, které bychom mohli nazvat funkcemi pravé mozkové hemisféry a k nimž patří například design, empatie, význam či hra. Excelovat pak budou ti z nás, kteří se mohou pochlubit invencí, empatií a schopností vidět celek – tedy hravci.

Nejde ale o posun, kterému se lze jen tak vyhnout. Dovednosti doby logicko-informativní jsou i nadále nutné, ale samotné už stačit nebudou. Práce, kterou lze snadno definovat a reprodukovat, bude totiž pravděpodobně automatizována nebo outsourcována. Nové formy automatizace nyní ovlivňují současnou generaci bílých límečků podobně, jako to poznaly modré límečky v generaci předchozí. Chceme-li tedy „přežít“, musíme získat dovednosti, které počítače nedokážou vykonávat lépe, rychleji či levněji. To, co nelze automatizovat, lze outsourcovat u stejně schopných, avšak levnějších pracovníků v zemích jako Indie, Čína či Filipíny. Tento trend už ostatně kromě IT postihl také finanční analýzu, redakční práci, právní výzkum či vyplňování daňových přiznání.

Průmyslová revoluce, vycházející z protestantské pracovní etiky, zplodila dělníka. Dnešní digitální revoluce nám pak dala hravce.

Nebuďte jako někteří dělníci, kteří aktuální stav hospodářství využívají jako výmluvu, aby mohli změnu odkládat: lidé, kteří říkají, že o své kariéře nyní nepřemýšlejí, protože právě probíhá recese (nebo protože právě skončila recese, popřípadě protože slyšeli, že přijde další recese…), a proto by se také měli držet při zemi, zůstat tam, kde jsou, a nic neriskovat.

Strkat hlavu do písku je ale to poslední, co byste měli v době převratných změn a značné nejistoty dělat. Zaprvé jde o dobu, kdy vám s největší pravděpodobností hrozí, že přijdete o práci. Pokud si vás šéf zavolá už tento pátek a oznámí vám, že jde o váš poslední den ve firmě, nebylo by lepší, kdybyste o své budoucí kariéře přemýšleli už dříve, než když se vším zbrkle začnete od píky hned příští pondělí? A zadruhé právě v dobách velkých změn přicházejí ty nejzajímavější příležitosti. Během velké hospodářské krize se ostatně v Americe stalo milionáři více lidí než kdykoli jindy.

Tato kniha vám ukáže, jak si můžete vyzkoušet novou práci, aniž byste museli opustit to, co právě děláte, takže až přijde ona chvíle nuceného nového začátku – nebo až budete mít pocit, že už máte dostatek kuráže jít do toho –, budete připraveni. A pokud tuto knihu čtete, protože jste se v práci dozvěděli, že jste „nadbyteční“, nenechte si ujít nabízenou šanci, přehodnoťte svou práci a začněte si hrát.

Hrát si se vyplatí

Do byznysu jsem nešel kvůli penězům – ale zjistil jsem, že když mě to baví, peníze přijdou samy.

Sir Richard Branson, zakladatel společnosti Virgin

Práce, která vás baví, představuje samotné jádro myšlenky hrát si. A také to dává jednoznačně smysl z finančního hlediska. Nejbohatší a nejúspěšnější lidé světa, například miliardáři jako Richard Branson, Steve Jobs, Warren Buffett či Oprah Winfreyová, říkají, že svou práci dělají, protože je baví. Tito lidé zcela jistě nepokračují jen kvůli penězům.

Steve Jobs, bývalý výkonný ředitel společností Apple Computer a Pixar Animation Studios, ve svém projevu na promoci studentů Stanfordovy univerzity radí následující:

Vaše práce naplní značnou část vašeho života a jediná možnost, jak nalézt opravdovou spokojenost, je dělat to, co považujete za skvělou práci. A skvělou práci lze dělat jen tak, že to, co děláte, máte také opravdu rádi. Pokud jste to zatím nenašli, hledejte dál. Nezůstávejte na místě.

Pokud se ženete za úspěchem a penězi a myslíte si, že tak budete šťastní, jdete na to přesně obráceně. Výzkum profesorky Sonji Lyubomirské z Kalifornské univerzity nedávno ukázal, že štěstí v mnoha případech nakonec vede k úspěchu, avšak opačný postup automaticky neplatí.

Sonja Lyubomirská prostudovala 225 relevantních studií a z jejích závěrů vyplývá, že šťastnější lidé jsou kreativnější a produktivnější, s větší pravděpodobností se pokoušejí o něco nového a snaží se dosahovat nových cílů. Existuje zde také větší pravděpodobnost, že budou oblíbení u svého okolí, a proto také získávají lepší zaměstnání a vyšší pozice. Z toho všeho pak plyne, že šťastní lidé vydělávají více peněz.

Jak tedy dosáhneme většího štěstí? Dobrým prvním krokem je volba té správné práce. Důkazy ukazují, že lidé, jejichž zaměstnání se vyznačuje nezávislostí, smysluplností a různorodostí, jsou výrazně šťastnější než ti, u nichž tomu tak není. Profesorka Lyubomirská to vysvětluje takto:

V našem pracovním životě funguje tzv. vzestupná spirála. Čím jsme v práci úspěšnější, čím více vyděláváme a čím lepší pracovní podmínky máme, tím jsme šťastnější. Toto větší štěstí pak vede k většímu úspěchu, více penězům a lepším pracovním podmínkám, což dále zvýší naše štěstí a tak dále a tak dále.

Předkládaná kniha vám ukáže, jak onu vzestupnou spirálu nastartovat: pomůže vám zvolit si tu správnou práci a dosáhnout toho, aby byl váš současný život šťastnější a příjemnější.

Když se zamilujete do něčeho, v čem jste dobří, už nikdy pak vlastně nepracujete.

Sir Ken Robinson, britský spisovatel a odborník v oblasti kreativity a vzdělávání

Chcete-li si nechat za hraní platit, je klíčové zvolit si ke hře ty správné „hračky“. Důležité je tedy dělat to, v čem jste přirozeně dobří. Vaším cílem musí být „to rozjet“, jak říká „sériový podnikatel“ Roger Hamilton. Proto se pokuste založit svou kariéru na tom, co vás baví a k čemu máte přirozené nadání. K tomu je ovšem třeba nahlížet na to, co tvoří nadání, mnohem šířeji než jen jako na „naučitelné dovednosti“.

Je důležité pochopit rozdíl mezi nadáním a dovedností. Nadání se objevuje v rané fázi života. Využívat nadání je příjemné, proto to také tak často činíme. Dovednost přichází později na základě uplatňování nadání. Hudební nadání máme ještě předtím, než se vůbec dotkneme nějakého nástroje. Lidé, kteří dokážou skvěle komunikovat, většinou už od svých prvních slov neustále něco vyprávěli, a to každému, kdo byl ochoten poslouchat. Spisovatelé začínají často brzy se čtením. Velcí obchodníci ovlivňovali druhé a smlouvali, už když začali chodit do školy. Úspěch je tedy mnohem snazší a příjemnější, když svou práci založíme na přirozeném nadání a získaných dovednostech.

Když tomu tak rozumíme, proč tedy všichni nedostáváme peníze za to, že se bavíme? Zaprvé mnozí lidé jednoduše dělají nesprávnou práci. Většina z nás učinila při volbě práce kruté kompromisy, k čemuž nás přivedlo myšlení předchozích generací, kterým se takové příležitosti, jaké máme dnes, nenabízely. Nikdy jsme se neodvážili dostatečně důrazně vybírat, co bychom chtěli dělat, abychom se mohli po většinu času naprosto ponořit do vykonávané činnosti. Ono vzácné semínko jsme tak zaseli do neúrodné kamenité půdy.

Někteří lidé se domnívají, že založit živobytí na tom, co člověka baví, je hloupost, jejich pohled ovšem pramení z toho, že daný přístup nikdy nevyzkoušeli. Stejný názor zastává i školství, které nás vede k tomu, abychom pracovali na svých slabinách. Nesmysl. Pracujte místo toho na svých silných stránkách a slabinám se vyhněte.

Je samozřejmě pravda, že v běžné práci může být obtížné jednoduše oznámit „Prezentace nedělám, dělám jenom výzkum“ nebo „Výzkum nedělám, dělám jenom prezentace“. Čeká se od nás, že zvládneme všechno – máme být kreativní, dokázat si zorganizovat čas, být týmovými hráči, umět vypracovat dokonalé zprávy, dokázat odprezentovat výsledky a vždy být pečliví, jak se patří. Ve skutečnosti ale ve všem, co jsem zmínil, nedokáže vynikat nikdo, a pokud se o to budeme pokoušet, výsledkem bude průměrnost. Práce se pak stane bojem a my už nebudeme schopni vnímat, jaké nadání máme.

Když se tedy zaměříte na svou osobnost a na své silné stránky a vyhnete se nevhodné práci, která vás jen ničí, je to jako byste skočili do tryskového proudění. Nečeká vás pak pouhé postupné zlepšování výsledků, ale dramatické znásobení.

A to je pouze jeden z důvodů, proč lidi stále více přitahují různé formy samostatné výdělečné činnosti.

Získejte nezávislost, po níž toužíte

Vzhledem k omezením běžného zaměstnání není překvapením, že tak velký počet lidí touží po alternativě. Průzkum provedený v roce 2006 odhalil, že třetina všech zaměstnanců vážně uvažovala o práci na sebe nebo už pro to přímo učinila konkrétní kroky. Mnohem více lidí pak o něčem podobném sní, nikdy však nenajde odvahu se do toho nakonec pustit. Většina se jednoduše nechává zastrašit mýty, které jsou s prací na sebe spojovány (v knize si ale ukážeme, že ani jeden ve skutečnosti neplatí).

Lidé jsou běžně přesvědčeni, že přirozenou alternativou normálního zaměstnání je založení firmy, a to se všemi riziky a komplikacemi, které souvisejí s jejími prostorami, zaměstnanci a finančními prostředky. V dnešní době ale existuje tolik jiných možností, jak vydělávat i bez běžného zaměstnání: práce na volné noze, internetový marketing, pasivní příjmy, portfoliová kariéra nebo mikrobyznys. Hranice mezi zaměstnáním a prací na sebe není zcela jasná a dnes už není nutné vrhat se bezhlavě z jednoho do druhého. Ještě než opustíte své současné zaměstnání, si totiž můžete své nápady ověřit, zjistit, jestli fungují, a získat první výherní pásku – anebo si práci na sebe podržet jako příjemný doplněk ke stávajícímu zaměstnání. Své staré zaměstnání také můžete pojmout nově, a vytvořit si tak „zaměstnání na míru“, které bude vyhovovat vaší osobnosti, oblíbenému uspořádání pracovní náplně a preferované lokalitě.

Forma ovšem není podstatná, hlavní je přístup. Jedná se o posun v odpovědnosti z pasivního zaměstnance k aktivnímu tvůrci, obrat o 180 stupňů: od pohledu směrem ven k někomu, kdo nám určuje naši práci, k pohledu dovnitř a vytvoření pracovního života, který opravdu chceme. Jde o posun od dělníka k hravci.

Nacházíme se v novém století a v novém světě byznysu. Průmyslová revoluce nám dala masovou výrobu – kdy se se zaměstnanci zacházelo jako s nahraditelnými součástkami stroje, vytvářely se generické produkty a prodávaly se masovému trhu nediferencovaných zákazníků. O téměř dvě století později opět mění aktuálně probíhající digitální revoluce tvář světa, dnes jde ovšem o posun směrem k jedincům a mikrofirmám, které vytvářejí inovativní produkty pro specifické segmenty trhu a přitahují fanoušky, kteří si vzájemně nabízejí své oblíbené výrobky. Podnikání začíná být sexy a podnikatelství je nová forma rokenrolu.

Vaší kanceláří bude celý svět

Díky notebookům, mobilním telefonům a wi-fi jsme se zbavili tyranie kancelářského boxu. Pokud je vaše práce přenosná, můžete si svobodně zvolit, kde a s kým chcete pracovat. Tyto nové, svobodné jedince dnes najdete v parcích, v kavárnách nebo dokonce u bazénu. Máte už dost otravných spolupracovníků? Nyní máte možnost najít si jiné v rámci neformálních pracovních seskupení typu Jelly, které se schází dvakrát týdně a které dnes už funguje ve více než stovce měst. Lidé se scházejí u někoho doma, v kavárně nebo v kanceláři a celý den spolu pracují. Webové stránky Jelly projekt popisují takto: „Nabízíme židle a pohovky, bezdrátový internet a zajímavé lidi, s kterými můžete diskutovat či spolupracovat nebo kteří vás inspirují k novým nápadům. Stačí vám jen notebook (nebo cokoli, co potřebujete k práci) a přátelská nálada.“

Toužíte-li po užší soudržnosti skupiny, můžete se stát členy jednoho z mnoha sdílených pracovních prostor, které se vynořily po celém světě a které prodávají místo u stolu na hodiny či měsíce. Tato kniha vznikla v pracovním prostoru pro sociální podnikatele, který se jmenuje The Hub. Daný projekt má nyní už pobočky ve dvanácti městech po celém světě a spojuje v sobě pracovní prostor, místo k setkávání, kavárnu a společenskou komunitu. Členy jsou pak lidé, kteří chtějí vybudovat firmy a organizace, u nichž má užitečnost stejný význam jako zisk. Podobné prostory vznikají také pro umělce, mediální profesionály a začínající firmy (tzv. startupy).

Jakmile se zbavíte okov kanceláře, můžete udělat další krok a osvobodit se také od země, v níž žijete. Proč se ostatně nepřipojit k rostoucímu hnutí „digitálních nomádů“?

Případová studie

Manažerská konzultantka Lea Woodwardová a její partner, grafik Jonathan Woodward, pracovali do úmoru v různých firmách, pak se ale rozhodli zkusit něco úplně jiného.

Začali pracovat sami na sebe jako firemní koučka a grafik na volné noze. Navíc si uvědomili, že mohou pracovat odkudkoli na světě a udržet si vysokou životní úroveň, a to se stejnými či dokonce nižšími náklady. Po šesti měsících se proto rozhodli odjet z Británie a najít si nový domov.

Nyní, po dvou letech na cestách, mohou Lea a Jonathan říci, že své podnikání řídili z Panamy, Buenos Aires, Grenady, Toronta, Dubaje, Thajska, Jihoafrické republiky, Hongkongu a Itálie.

Lea se právě vrátila do Británie, protože čeká první dítě, za pár měsíců po jeho narození ale opět plánují vyrazit i s dítětem do světa.

Na svém populárním blogu locationindependent.com podporují také další digitální nomády a nedávno spustili další blog locationindependentparents.com.

Teď, když je vaší kanceláří celý svět, můžete žít a pracovat, kde chcete. Tak kam byste chtěli vyrazit?

Z dělníka hravcem

Chcete-li si říkat „hravec“, a nikoli „dělník“, musíte s okamžitou platností rozšířit své chápání toho, kým jste a jaké máte schopnosti. Musíte se zcela oddat snaze uvědomit si celý svůj lidský potenciál: musíte být aktivní, nikoli pasivní.

Pat Kane, ThePlayEthic.com

To, čeho jsme svědky, je nová generace lidí s velmi odlišným přístupem k práci. Nejsou dělníky, nýbrž hravci. Co to ale přesně znamená? Odpovědí je následující seznam devíti vlastností, které hravci vykazují. Tato kniha vám navíc pomůže těmto vlastnostem nejen porozumět, ale také si je osvojit.

1. Hravci kladou na první místo kreativitu, zábavu a naplnění

Dělník čeká, že práce bude dřina. Hravec ale do středu svého světa klade to, na čem mu opravdu záleží, a svůj život naplňuje tím, co je pro něj opravdu zajímavé, příjemné, podnětné, uspokojující a naplňující. Chce uspokojit každou část sebe sama. Chce si hrát celý den a nechat si za to platit. Nejvyšším cílem kariéry hravce je „nechat si platit za to, že je sám sebou“.

2. Hravci jsou vícerozměrní

Dělník si do kanceláře bere omezenou verzi sebe sama a nasazuje si masku vhodnou pro firemní prostředí. Hravec přichází celý. Hravec není jednorozměrnou bytostí (tou ostatně není nikdo). Hravec je hudebníkem a zároveň internetovým podnikatelem, cestovatelem a zároveň bloggerem, konzultantem a zároveň písničkářem, komikem a zároveň psychoterapeutem, správcem financí a zároveň filmařem. Podle spisovatele Iana Sanderse jsou hravci „žongléry“, kteří kráčejí různými cestami a věnují se různým projektům zároveň.

3. Hravci komunikují s okolním světem

Dělník se domnívá, že hra je jen ztráta času. Ale hraní neznamená, že budete celý den sedět někde v rohu a oddávat se snění ani že se budete po zbytek života válet na pláži a popíjet koktejly (to je sen dělníka, nikoli hravce). Podívejte se, co dělají při hře děti – reagují na svět kolem sebe, testují jej a experimentují s ním, komunikují s ostatními a učí se, jak fungují vztahy. K základním charakteristikám hry tedy patří zájem o věci kolem a vnímavost. Hrát si tak znamená být aktivně zapojen do okolního světa.

Hravec proto neignoruje skutečný svět – právě naopak. Komunikuje s ním v mnohem větší míře než dělník, který jen dělá, co musí, nebo majitel firmy, který se řídí jakoukoli ziskovou strategií, kterou mu jeho nejnovější expert doporučí. Hravec svůj život přetváří na laboratoř a ze svých zkušeností se učí.

4. Hravci komunikují se svým vnitřním světem

Dělník se řídí očekáváním a hodnotami, které přicházejí zvnějšku. Hravec si naopak uvědomuje, co probíhá v jeho nitru, a tyto skutečnosti pak přijímá, přiznává a využívá – a to dlouho předtím, než si jich byť jen povšimnou ostatní. Hudebník, hudební producent a umělec Brian Eno nedávno řekl, že se po většinu života zaobírá otázkou „Co mám opravdu rád?“. Díky tomu, že své objevy přijímá dlouho předtím, než se dostanou do módy, se pak mohl stát inovátorem, který vytvořil zcela nový hudební žánr (nyní známý pod označením „ambientní hudba“). A mohl také spolupracovat s těmi nejslavnějšími kapelami na světě, např. s U2 nebo Coldplay.

5. Hravci neuznávají konvence

Dělník se drží konvencí svého odvětví či oboru. Hravec se ovšem věnuje všem svým zájmům, bez ohledu na to, jak svérázné či nesourodé se mohou zdát – a bez ohledu na to, že někdy mohou vést k nedorozumění či posměchu. Později však přichází s tvůrčími nápady, které překračují hranice žánrů, nebo firmami, které narušují zavedená pravidla. Hravec totiž mění pravidla hry pro všechny ostatní.

Opravdového pokroku této generace dosáhnou ti, kdo dokážou vytvářet šokující spojení, a toho je schopna pouze mysl, která si umí hrát.

Nagle Jackson, ředitel divadla a úspěšný dramatik

Hravec neví, kdy skončit. Noří se do věcí, kterých si ostatní téměř nevšimnou. Vydává se na stezky, které jej vedou přes zdánlivě nesouvisející témata, a někdy skončí v kontroverzní oblasti umění, politiky či náboženství. Při svém neomezeném zkoumání ignoruje tabu ostatních. Je svobodomyslnější než většina ostatních, je celistvější. Je bytostí politickou, emocionální, sexuální a ví, jak co nejúčinněji využít vše, čím je.

6. Hravci nikdy nepřestávají zkoumat svět kolem, nikdy se nepřestávají učit

Když si děti hrají, nejde často o žádný předem určený výsledek: vydávají se jednoduše tam, kam je to v dané chvíli táhne. Hra kopíruje růst jejich organismu. Zítřejší hra nebude nikdy naprosto stejná jako ta dnešní. A pak přijde dospělost a většina s hraním přestane. Dělník bude navštěvovat standardní firemní školení a učit se nové dovednosti ke své práci, nikdy už ale znovu nevstoupí do procesu růstu, ať už jej zavede kamkoli. Hravec ale nikdy neztrácí zvědavost a neustále dychtí po tom, naučit se něco nového. Je vždy ochoten experimentovat a řídit se vnitřní motivací, aby mohl růst. Účastní se celoživotního procesu učení a zkoumání. Mnozí hravci jsou zároveň „zvídavci“, jak by řekla Barbara Sherová, a neustále vyhledávají něco nového. Jdou tam, kam je žene instinkt, nikoli konvenční pravidla úspěchu a bohatství. A tato cesta vede k opravdové originalitě. V době zahlcení informacemi tak hravci posilují signál, nikoli hluk.

7. Hravci nejsou naivní

Hravec není snílek nového věku. Hraje si s kapitalismem, všímá si, co trh potřebuje, a poskytování hodnoty a vydělávání chápe jako součást hry. Hravec si uvědomuje, že hra je možná právě díky penězům. A také často vydělává více peněz než dělník, protože má opravdu rád to, co dělá (a toto nadšení je přitažlivé); je inovátorem tvořícím originální řešení; usiluje o tvorbu opravdových hodnot (ne jen o rychlý zisk); a řeší problémy reálného světa.

8. Hravci surfují na obřích vlnách, v nichž se ostatní utopí

Vnímavost, flexibilita a hravost jsou zapotřebí právě teď, neboť se nacházíme na vrcholu zásadní změny. Stále ještě doznívá šok z toho, že téměř došlo ke zhroucení bankovního systému, zároveň však přichází přílivová vlna z východu v podobě prudkého růstu zemí jako Čína a Indie. Podle některých názorů jsme svědky konce doby ekonomické nadvlády Severní Ameriky a západní Evropy.

Jakmile se přes nás přežene další vlna outsourcingu a vytlačí veškerou práci, kterou lze snadno definovat a reprodukovat, bude nejbezpečnějším útočištěm kreativita, neboť vychází z místního kulturního kontextu a prostředí. Nyní, dříve než kdy jindy, vše souvisí s hrou a přežijí jen ti, kdo si umějí hrát.

9. Hravci chápou, že hra není bez námahy

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Jak dělat, co vás baví, a dostat za to zaplaceno.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.