Jack Campbell v nakladatelství

FANTOM Print

Neochvějný

Smělý

Odvážný

Chrabrý

Neúprosný

Victorious *

* Připravujeme, české názvy budou upřesněny

FANTOM Print

2012

Copyright © 2009 by John G. Hemry writing as Jack Campbell

Translation © Jiří Matyskiewicz

Cover © Petr Willert

ISBN 978-80-7398-188-4

ISBN 978-80-7398-467-0 ePub

ISBN 978-80-7398-468-7 mobi

www.fantomprint.cz

www.facebook.com/fantomprint

Dougu Tillyerovi (neboli „Hellfirovi“), muži, který miloval knihy, nápady a lidi, který rozzářil mnohé cony a diskuze svými poznámkami a který příliš brzy opustil svou ženu i nás ostatní a bude nám všem velmi chybět.

S., jako vždy

Poděkování

Svému agentovi Joshuovi Bilmesovi dlužím mnohé za pomoc a inspirující návrhy. Své redaktorce Anne Sowardsové děkuji za podporu a redaktorskou práci, Cameron Duftyové z Ace za pomoc a asistenci. Také děkuji Catherine Asaro, Robertu Chasemu, J. G. (Huckovi) Huckenpohlerovi, Simche Kuritzké, Michaelovi LaViolettovi, Aly Parsonsové, Budu Sparhawkovi a Constance A. Warnerové za jejich návrhy, komentáře a doporučení. A díky Charlesi Petitovi za jeho nápady ohledně bojů ve vesmíru.

Alianční flotila

KAPITÁN JOHN GEARY, SLUŽBU KONAJÍCÍ VELITEL

Reorganizace flotily nastala po ztrátách utrpěných v domovském systému Syndiků před tím, než kapitán Geary převzal velení.

Tučné písmo označuje lodě, které byly ztraceny v akci, v závorce je uvedeno, ve kterém hvězdném systému ke ztrátě došlo.

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Galantní

Nepokonatelný

Skvělý

Velkolepý

TŘETÍ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Paladin (ztracen v systému Lakota)

Orion

Majestátný (ztracen v druhé bitvě o Lakotu)

Dobyvatel

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Válečník (ztracen v druhé bitvě o Lakotu)

Triumf (ztracen v systému Vidha)

Odplata

Pomsta

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Smělý

Odhodlanost

Nezpochybnitelný

Válkychtivý

SEDMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Nezdolný (ztracen v systému Lakota)

Nebojácný (ztracen v systému Lakota)

Vzdorný (ztracen v systému Lakota)

OSMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Neúprosný

Odveta

Skvostný

Ohromný

DESÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Kolos

Amazonka

Sparťan

Ochránce

PRVNÍ PRŮZKUMNÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Arogantní (ztracen u Kalibanu)

Vzorový

Statečné srdce (ztracen v systému Cavalos)

PRVNÍ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Odvážný

Impozantní

Nezastrašitelný

Proslulý (ztracen v systému Lakota)

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Leviatan

Drak

Neotřesitelný

Chrabrý

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Neochvějný (vlajková loď)

Opovážlivý

Hrozivý (ztracen v Illionu)

Vítězný

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Neporazitelný (ztracen v Illionu)

Odpůrce (ztracen v domovském systému Syndiků)

Zuřivý

Nesmiřitelný

ŠESTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Polaris (ztracen v systému Vidha)

Předvoj (ztracen v systému Vidha)

Proslavený

Neuvěřitelný

SEDMÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Včasný (ztracen v systému Cavalos)

Geniální

Inspirace

TŘETÍ DIVIZE RYCHLÝCH POMOCNÝCH LODÍ

Titán

Čarodějnice

Džin

Goblin

TŘICET SEDM ZBÝVAJÍCÍCH TĚŽKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO SEDMI DIVIZÍ

První divize těžkých křižníků

Třetí divize těžkých křižníků

Čtvrtá divize těžkých křižníků

Pátá divize těžkých křižníků

Sedmá divize těžkých křižníků

Osmá divize těžkých křižníků

Desátá divize těžkých křižníků

MINUS

Zhoubný (ztracen v systému Kaliban)

Kyrys (ztracen v systému Sutrah)

Erb, Plášť, Beranidlo a Citadela (ztraceni v systému Vidha)

Basinet a Sallet (ztraceni v systému Lakota)

Utap, Záštita a Ponton (ztraceni v druhé bitvě o systém Lakota)

Boxer a Gusoku (ztraceni v systému Cavalos)

ŠEDESÁT DVA ZBÝVAJÍCÍCH LEHKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO DESETI ESKADER

První eskadra lehkých křižníků

Druhá eskadra lehkých křižníků

Třetí eskadra lehkých křižníků

Pátá eskadra lehkých křižníků

Šestá eskadra lehkých křižníků

Osmá eskadra lehkých křižníků

Devátá eskadra lehkých křižníků

Desátá eskadra lehkých křižníků

Jedenáctá eskadra lehkých křižníků

Čtrnáctá eskadra lehkých křižníků

MINUS

Rychlý (ztracen v systému Kaliban)

Rukojeť, Prak, Bolo a Hůl (ztraceni v systému Vidha)

Ostruha, Damascén a Kukri (ztraceni v systému Lakota)

Brigantina, Karta a Ote (ztraceni v druhé bitvě o systém Lakota)

Kote a Odsek (ztraceni v systému Cavalos)

STO OSMDESÁT DVA ZBÝVAJÍCÍCH TORPÉDOBORCŮ ROZDĚLENÝCH DO DVACETI ESKADER

První eskadra torpédoborců

Druhá eskadra torpédoborců

Třetí eskadra torpédoborců

Čtvrtá eskadra torpédoborců

Šestá eskadra torpédoborců

Sedmá eskadra torpédoborců

Devátá eskadra torpédoborců

Desátá eskadra torpédoborců

Dvanáctá eskadra torpédoborců

Čtrnáctá eskadra torpédoborců

Šestnáctá eskadra torpédoborců

Sedmnáctá eskadra torpédoborců

Dvacátá eskadra torpédoborců

Dvacátá první eskadra torpédoborců

Dvacátá třetí eskadra torpédoborců

Dvacátá pátá eskadra torpédoborců

Dvacátá sedmá eskadra torpédoborců

Dvacátá osmá eskadra torpédoborců

Třicátá eskadra torpédoborců

Třicátá druhá eskadra torpédoborců

MINUS

Dýka a Jed (ztraceni v systému Kaliban)

Miserikord, Basilard a Palcát (ztraceni v systému Sutrah)

Kelt, Akhu, Srp, Čepel, Hřeb, Střela, Pazourek, Jehla, Šipka, Žihadlo, Klíště a Palice (ztraceni v systému Vidha)

Falkata (ztracena v systému Ilion)

Válečné kladivo, Prasa, Tulvar a Xiphos (ztraceni v systému Lakota)

Helma, Flakonáda, Kukri, Hastari, Petarda a Spikulum (ztraceni v druhé bitvě o systém Lakota)

Řemdih, Ndziga, Tabar, Cestus a Balta (ztraceni v systému Cavalos)

NÁMOŘNÍ PĚCHOTA DRUHÉ FLOTILY

PLUKOVNICE CARABALIOVÁ (SLUŽBU KONAJÍCÍ VELITELKA)

1560 mariňáků rozdělených na detašované skupiny na palubách bitevních křižníků a bitevních lodí. Přibližně 1200 zbývá po ztrátách v bitvách a při zničení válečných lodí.

1.

Těžký křižník Aliance Merlon se znovu a znovu otřásal, jak ho zásahy pekelných kopí z lodí Syndikovaných světů trhaly na kusy. Komandér John Geary se musel přidržet, aby neupadl, když salva syndických kartáčových střel udeřila do levoboku Merlona a kinetická energie kovových koulí změnila část trupu na žhavé plyny. Geary si otřel rukou oči, do kterých mu natekl pot, a snažil se proniknout zrakem přes oblaka kouře a výparů, které přetížené a selhávající systémy životní podpory nedokázaly ze vzduchu uvnitř lodě odstranit. Jeho první bojová akce měla být zjevně i jeho poslední. Merlon bezmocně rotoval vesmírem, neschopný jakkoli ovlivnit pohyb. Poslední ještě fungující pekelné kopí na palubě alianční lodě umlklo ve chvíli, kdy loď zasáhla další salva nepřátelských střel.

Už nemohl nic udělat. Bylo na čase jít.

Geary nadával, zatímco otvíral panel nouzové autodestrukce a vyťukával autorizační kód.

Nová salva pekelných kopí prorazila Merlonem skrz naskrz a na můstku zhasly další indikační kontrolky nebo začaly výstražně blikat. Geary si nasadil helmu nouzového obleku s vědomím, že má jen deset minut. Pak dojde k přetížení energetického jádra lodě a Merlon zanikne v ničivé explozi. Než ale Geary opustil můstek, na chvíli se přece jen zarazil. Zbývajícím členům posádky přikázal opustit loď, jakmile bylo jasné, že sám zvládne ovládání několika zbývajících zbraní a nakonec aktivaci autodestrukčního systému. Koupil posádce tolik času, kolik jen mohl, a doufal, že to stačilo, aby jeho lidé stačili uniknout v záchranných modulech dost daleko.

Ale Merlon byl jeho loď a on ji opravdu nechtěl nechat zemřít samotnou.

Přišel další otřes a neřízená rotace Merlona se pod nárazy dalších syndických kartáčů zvýšila natolik, až se Gearymu začalo dělat špatně. Chodby, kterými probíhal, se s ním otáčely a poskakovaly pod nárazy, takže s ním občas bolestivě udeřily o stěnu. Probíhal kolem pozic záchranných modulů a jeho zoufalství začínalo narůstat, protože pozice byly buď prázdné, nebo v nich čekaly jen poničené a nepoužitelné pozůstatky.

Konečně se dostal k jednomu, u kterého sice svítila žlutá kontrolka označující poškození, ale už neměl na vybranou. Uvnitř rychle zapečetil vchod, připoutal se do křesla a udeřil do startovního tlačítka. Pak ho zrychlení prudce zamáčklo do křesla a záchranný modul se vyrval ze smrtelných křečí umírajícího Merlona.

Pohonný systém modulu se odpojil mnohem dříve, než by měl. Komunikační systémy nefungovaly. Manévrování také ne. Systémy podpory života byly poškozené. Gearyho křeslo se automaticky sklopilo, jak se ho modul chystal uložit do hibernačního spánku. Zmrazené tělo mělo ve spánku klidně odpočívat, dokud nebude vyzvednuto další lodí. Gearyho vědomí pomalu usínalo, ale očima stále ještě vnímal, jak blikající světélka indikující poškození záchranného modulu přecházejí do neaktivního stavu. Byl si jistý, že ho někdo bude hledat. Alianční flotila odrazí překvapivý útok Syndiků, znovu ovládne vesmír kolem hvězdy Grendel a bude pátrat po přeživších z Merlona. Nebude to dlouho trvat a brzy ho vyzvednou.

Když otevřel oči, zaútočila na jeho zrak rozmazaná světla a šmouhy. Cítil se, jako by měl žíly plné pálivého ledu, a vědomí se mu vracelo jen pomalu a s bolestivými obtížemi. Lidé kolem něj mluvili. Snažil se rozeznat jednotlivá slova, zatímco šmouhy pomalu nabíraly ostřejší kontury a měnily se na muže a ženy v uniformách.

„Je to opravdu on? Potvrdili jste to?“ říkal nějaký muž, mluvící jasným, sebevědomým hlasem.

„DNA dokonale odpovídá záznamům flotily,“ odpověděl jiný hlas. „Tohle opravdu je kapitán Geary. Délka hibernačního spánku jeho tělo značně fyzicky oslabila. Je zázrak, že se probral v takovém stavu. Vlastně je zázrak, že se vůbec probral.“

„Samozřejmě že je to zázrak!“ zaduněl první hlas. Ke Gearymu se naklonila nějaká tvář. Zamrkal ve snaze zaostřit oči a rozeznal uniformu, která měla barvy alianční flotily, ale jinak se ve spoustě detailů lišila. Muž, který se na něj zářivě usmíval, měl na uniformě admirálské hvězdy, ale Geary ho nepoznával.

„Kapitáne Geary?“

„K… k… kom… komandér… Geary,“ dokázal po chvíli odpovědět.

„Kapitán Geary!“ trval na svém admirál. „Byl jste povýšen!“

Povýšen? Proč? Jak dlouho byl pryč? Kde vůbec byl?

„Která… loď?“ zasípal Geary a snažil se rozhlédnout. Z velikosti ošetřovny usuzoval, že je loď mnohem větší, než byl jeho Merlon.

Admirál se usmál a odpověděl: „Jste na palubě bitevního křižníku Neochvějný, vlajkové lodi Aliance!“

To nedávalo smysl. V alianční flotile nebyl žádný bitevní křižník, který by se jmenoval Neochvějný.

„Posádka… moje posádka?“ položil Geary s námahou otázku.

Admirál se zamračil a ustoupil. Gestem ruky poslal ke Gearymu ženu s insigniemi kapitánky.

Geary se jí zadíval do obličeje a znepokojil ho úžas, který se jí zračil na tváři. Překvapilo ho množství stužek za účasti v bojích, které měla připnuté na levé části hrudníku. Byly jich desítky, ale to nedávalo žádný smysl. Řady stužek doplňoval kříž alianční flotily. Geary si nedokázal vzpomenout, kdy naposledy bylo tohle vyznamenání vůbec uděleno.

„Jsem kapitánka Desjaniová,“ řekla mu žena. „Velím Neochvějnému. S lítostí vám musím oznámit, že poslední přeživší člen posádky vašeho těžkého křižníku zemřel před čtyřiceti pěti lety.“

Geary na ni zíral. Před čtyřiceti pěti lety?

„Jak… jak dlouho?“

„Kapitáne Geary, strávil jste v hibernačním spánku devadesát devět let, jedenáct měsíců a dvacet tři dní. Přežil jste jen díky tomu, že jste byl na palubě modulu sám,“ řekla a udělala spirituální gesto, které Geary poznal. „Z milosti našich předků a z dobré vůle žijících hvězd jste se vrátil k nám.“

Sto let? Gearyho pomalu ubíhající myšlenky se otřásaly šokem, jak se snažil zprávy vstřebat. Ani se přitom nesnažil pochopit, proč žena v jeho přežití vidí nějakou spirituální důležitost.

Poté co špatné zprávy předal někdo jiný, naklonil se k němu znovu admirál s úsměvem od ucha k uchu: „Ano, Black Jacku, vrátil jste se k nám!“

Geary nikdy neměl v oblibě přezdívku Black Jack. Ale pokud to na sobě nechal nějak znát, admirál si toho zjevně nevšiml. Místo toho dál mluvil, jako kdyby stál za řečnickým pultem: „Black Jack Geary, navrátivší se z mrtvých, přesně jak slibovaly legendy, aby pomohl Alianci při jejím největším vítězství, jež po sto letech ukončí tuhle válku se Syndiky!“

Navrátivší se? Legendy? Válka dál pokračovala i po sto letech?

Každý, koho kdy Geary znal, musel být dávno mrtvý.

Kdo byli ti lidé a za koho ho vlastně považovali?

John Geary se prudce probral ve své kajutě na palubě Neochvějného a upřel pohled na strop. Ztěžka oddechoval a celý se potil, přestože uvnitř živě cítil vzpomínku na led, který ho kdysi naplňoval. Už to bylo nějakou dobu, kdy ho ovládly vzpomínky na poslední okamžiky Merlona a probuzení na palubě Neochvějného o sto let později. Posadil se, začal si rukama třít čelo a snažil se zklidnit dech v temnotě panující v jeho kajutě.

Admirál se zvonivým hlasem zemřel v domovské soustavě Syndikovaných světů poté, co se ukázalo, že jeho plán na porážku Syndiků byla ve skutečnosti nepřátelská léčka. Spolu s ním zemřela spousta dalších lidí a aliančních lodí. Přeživší se obrátili k legendárnímu Black Jackovi Gearymu v naději, že je zachrání. Přestože Geary upřímně nenáviděl nemožně heroickou osobnost, kterou z něj legenda o Black Jackovi dělala, musel převzít velení nad flotilou. Přece jen byl povýšen na kapitána před sto lety, a tak byl bezkonkurenčně služebně nejstarší ze všech přežívajících důstojníků flotily. Spousta z nich pochybovala, že to dokáže, a nevěřila, že je opravdu legendární hrdina. Přestože měl v soukromí své kajuty Geary stejné pochybnosti, bylo mu jasné, že se o to musí pokusit.

A prozatím dokázal domněle nemožné. Provedl alianční flotilu přes syndické území a bojoval na dlouhém ústupu, při kterém využíval každou špetku strategického a taktického umění, které získal před stoletím. O tyto znalosti flotila přišla při desetiletích krvavé války, která zuřila od zničení Merlona dodnes.

Zadíval se na hvězdnou mapu vznášející se nad stolem v jeho kabině. Nechal ji aktivní, když šel spát, vystředěnou na hvězdu Dilawa. Nacházela se pořád na syndickém území, ale do bezpečí aliančního teritoria zbývaly už jen tři skoky. Byl tak blízko záchrany těch, kteří v něj věřili. Ale flotila byla stále na nepřátelském území, stále se musela nějak probojovat kolem syndických sil čekajících na konci každého skoku. A znovu ho začala strašit děsivá vzpomínka na ztrátu Merlona.

Geary unaveně vydechl a pak sáhl do zásuvky stolu pro potravinovou tyčinku. Podezřívavě se na ni zadíval. Stejně jako většina jídla, které flotile ještě zbývalo, pocházela i tahle tyčinka ze syndických zásob zapomenutých na základně v chudé sluneční soustavě, po vybudování hypersítě opuštěné. Bylo to jídlo, které ani Syndikům nestálo za stěhování. Ačkoli záruční doba už dávno prošla, nacházela se tyčinka i další objevené zásoby od dob opuštění základny ve zmraženém stavu ve vakuu, a tak byla stále technicky vzato poživatelná.

Obal tyčinky sloužil jako propagandistický leták zobrazující nemožně heroicky vyhlížející syndické vojáky pochodující zleva doprava. Geary roztrhl obal, schválně očima uhnul před seznamem složek, a začal pomalu kousat a polykat. Navzdory upřímné snaze vyhnout se ochutnání tyčinky se musel znechuceně šklebit. Lodníci alianční flotily si často stěžovali na jídlo, které dostávali, ale syndická strava měla (kromě toho, že dokázala člověka udržet při životě) jednu nepopiratelnou výhodu: v porovnání s ní chutnaly alianční zásoby naprosto dokonale.

A jak tvrdil prastarý vtip, nejen že je jídlo hnusné, není ho navíc dost. Tyčinka Gearymu ležela v žaludku jako olověná koule, ale to nebyl důvod, proč si nevzal další. Flotila odříznutá od zásobování a uvězněná na nepřátelském území musela přežívat na minimálních kalorických dávkách. Geary nehodlal jíst lépe než jeho lodníci. I když s ohledem na kvalitu syndického jídla nebylo nejspíš slovo „lépe“ správný termín.

Komunikační panel naléhavě zabzučel, a tak Geary stiskl tlačítko příjmu.

„Kapitáne Geary, ze skokového bodu z Cavalosu dorazily do soustavy nepřátelské lodě.“

Udeřil do dalšího tlačítka a hvězdná mapa zmizela, nahrazena displejem zobrazujícím jen hvězdnou soustavu Dilawa a lodě v ní. Když alianční flotila odlétala ze systému Cavalos, z válečných lodí Syndikovaných světů tam toho mnoho nezůstalo. Pokud se tedy nepočítaly zbytky nepřátelských lodí v oblacích pomalu se rozptylujících trosek na oběžné dráze kolem Cavalosu.

Gearyho flotilu ale pronásledovalo velké množství syndických lodí. A alianční flotila bolestivě cítila námahu z dlouhého ústupu přes nepřátelské území. Ne všechny trosky zanechané u Cavalosu patřily Syndikům. Aliance ztratila bitevní křižník Včasný, průzkumnou bitevní loď Statečné srdce a devět dalších křižníků a torpédoborců. Některé z lodí byly rozervány v boji na kusy, jiné byly po bitvě na Gearyho rozkaz zničeny autodestrukčním systémem, protože byly příliš poškozené a nedokázaly už udržet krok se zbytkem ustupující flotily.

Následky silně doléhaly i na samotného Gearyho. Neustále musel myslet na utrpěné ztráty, což byl nejspíš důvod, proč se mu zase vracely vzpomínky a projevoval se u něj post-traumatický stres.

S velkou námahou se soustředil na současné dění.

„Jen jedno el-zetko a dvě niklákové korvety,“ poznamenal.

„Správně,“ odpověděla kapitánka Desjaniová, jejíž obraz se objevil hned vedle displeje. Byla pochopitelně na můstku a dávala pozor na loď. „Škoda, že jsou skoro tři světelné hodiny daleko. Obsluha pekelných kopí Neochvějného by si cvičnou palbu určitě užila.“

„Ne snad, že by vaši dělostřelci cvičení potřebovali, Táňo,“ souhlasil s ní Geary, čímž si vysloužil od kapitánky pyšný úšklebek. Jak Desjaniová říkala, skokový bod byl tři světelné hodiny daleko od současné pozice alianční flotily hlouběji uvnitř soustavy, což znamenalo, že obraz na displeji byl tři hodiny starý.

„Nikdo je nenásleduje. Musí to být jen průzkumníci.“

„Souhlasím. Očekáváme, že jedna korveta zabrzdí a zůstane poblíž skokového bodu. Druhá společně s el-zetkem zamíří plnou rychlostí ke skokovým bodům na Kalixu a Heradao,“ prohlásila Desjaniová a na chvíli se odmlčela. „Tohle je poprvé, co vidím niklákovou korvetu mimo syndickou soustavu. Ty krámy jsou tak zastaralé, až mě překvapuje, že si troufnou pustit je do skokovém prostoru.“

Korvety byly ve skutečnosti tak zastaralé, že se používaly před více než sto lety. Tehdy si také v Alianci získaly přízvisko niklákové, protože byly laciné a v boji snadno zničitelné. Tehdy, když válka začala. Gearymu se znovu vrátily vzpomínky a jeho mysl přehrávala pohled na niklákové korvety provádějící nálety na Merlon.

„Pane?“ oslovila ho Desjaniová.

Geary zavrtěl hlavou a polekalo ho, že se přestal ovládat a nechal myšlenky takhle volně plynout. „Omlouvám se.“

Na tváři Desjaniové mohl vidět obavy jedině Geary, ale i tak kapitánka pokračovala, jako by bylo vše naprosto normální: „První nikláková korveta časem skočí zpátky na Cavalos podat hlášení, že jsme pořád tady.“

Změnila výraz zpět na plně profesionálně neutrální a dodala: „Protože jsme pořád ještě tady.“

„Potřebujeme všechno, co jen dokážeme získat z věcí, které tady Syndikové nechali, když se odsud kdysi stáhli,“ odpověděl Geary a musel se snažit, aby na poznámku Desjaniové nereagoval vztekle.

„Všechno jídlo už jsme sebrali,“ prohlásila s úšklebkem Desjaniová. „Pokud se tomu tedy dá říkat jídlo. Flotila bude muset i tak pokračovat dál na polovičních dávkách, pokud nám mají zbytky vydržet.“ Pokrčila rameny a dodala: „Jedna z výhod toho hnusu ze syndických zásob je v tom, že to nikdo jíst nechce. Poloviční dávky nevadí posádce tolik, jako kdyby bylo jídlo poživatelné.“

„No, na všem zlém může být něco dobrého,“ pousmál se Geary, když si zkontroloval informace o stavu surovin ve skladištích zásobovacích lodí flotily. Pak si uvědomil, že Desjaniová nejprve přednesla svůj důvod, proč by se měla flotila přesunout, ale pak schválně změnila téma, aby mu dala příležitost uklidnit se.

Neměl bych se vztekat. Každý důstojník flotily má důvod ptát se na mé rozhodnutí. Kdy opustíme Dilawu a kam poletíme? Jsme tady skoro den a půl, a to je nejspíš o den více, než bychom měli.

Neexistoval žádný dobrý důvod, proč u Dilawy zůstávat. Hvězda neměla obyvatelné planety a kdysi tady přežívalo jen několik kolonistů, podle opuštěných syndických instalací jen pár tisícovek. Lidé se tady nacházeli, protože staré skokové systémy pro let rychlejší než světlo dokázaly přenášet lodi jen od jedné hvězdy k jiné blízké. Plavidla tak musela na své cestě proletět kolem všech hvězd, které se na jejich trase nacházely. Hypersíť to změnila, protože umožnila lodím proletět branou hypersítě přímo do té cílové. To ale znamenalo, že spousta slunečních soustav, kterými dříve lodě prolétaly, se náhle změnily na zapadákovy, v nichž nemělo smysl udržovat lidské kolonie.

Ale právě starými skokovými systémy se flotila vracela přes jednu soustavu za druhou domů. Navíc se ukázalo, že hypersíť představuje ničivou hrozbu celému lidstvu. Neochvějný nesl na palubě klíč k syndické hypersíti, který by mohl Alianci poskytnout rozhodující výhodu, pokud se flotile podaří dovézt ho na alianční území. Pokud Geary nedostane flotilu domů, klíč i vědomí o hrozbě představované hypersítí se ztratí spolu s loděmi a lidmi na jejich palubách. Cena za selhání mu připadala vyšší a vyšší pokaždé, když o tom přemýšlel.

„Dejte mi vědět, kdyby se něco změnilo,“ požádal Desjaniovou.

„Ano, pane,“ potvrdila Desjaniová a její obraz zmizel. Ale až poté, co její výraz a tón nějak předal Gearymu myšlenku, že je tady něco, co by bylo potřeba co nejdřív změnit.

Seděl tam před hvězdnou mapou opět vycentrovanou na Dilawu. Bez ohledu na to, jak dlouho a upřeně na mapu zíral, se displej stále odmítal chovat jako křišťálová koule a nabídnout mu odpověď na otázky, které musel co nejrychleji zodpovědět.

Především kam letět z Dilawy.

Tak se konečně rozmysli, přikázal si Geary. Už to během dlouhého ústupu flotily přes nepřátelské území dokázal tolikrát. Nemělo by to být tak těžké. Flotile stačilo jen pár skoků, aby se dostala do hraniční soustavy, odkud by se mohla jediným skokem přenést zpátky na alianční území. Mělo by to být snadné, když bylo bezpečí tak blízko. Místo toho mu vše připadalo obtížnější a obtížnější pokaždé, když se začal blížit k rozhodnutí. Pořád váhal, každá možnost končila vzpomínkami na to, jak špatně dopadla situace u Lakoty a jaké ztráty flotila utrpěla u Cavalosu. A navíc se k tomu teď přidávaly vzpomínky na zničení Merlona.

Zvažoval, zda se nezeptat na názor Viktorie Rionové, koprezidentky Callaské republiky a členky aliančního senátu. Ale alianční politička mu už nějakou dobu odmítala dávat v tomhle ohledu rady. Navenek mu Rionová odmítala radit, protože se při navrhování dalšího kroku flotily už tolikrát spletla. Geary si nebyl jistý, jestli k tomu neměla i jiný důvod. Ačkoli byli nějakou dobu milenci ve fyzickém smyslu toho slova, Rionová před ním spoustu věcí skrývala, i než svůj vztah ukončili.

Navíc ji několik posledních dní vídal jen málo.

„Musím se soustředit na používání svých informátorů,“ řekla mu. „Je nutné zjistit, kteří alianční důstojníci přešli v odporu proti tvému velení až do úrovně, kdy používají počítačové červy k sabotování systémů flotily.“ Jelikož červi téměř způsobili zničení několika lodí, nemohl jí mít Geary za zlé, že tomu problému dává prioritu.

Mohl se zeptat i někoho jiného. Inteligentních, spolehlivých a přemýšlivých důstojníků, jako byli kapitán Duellos z Odvážného, kapitán Tulev z Leviatana nebo kapitánka Cresidová ze Zuřivého. Ale Geary seděl sám ve své kajutě a upíral oči na hvězdnou mapu. Cítil podivnou neochotu požádat někoho o radu, přestože si uvědomoval, jak fatální by mohlo být další otálení.

Ozval se zvonek u dveří jeho kajuty a oznámil příchod kapitánky Desjaniové. Geary ji vpustil dovnitř a přemýšlel, co ji sem asi přivedlo osobně. S ohledem na neustále šířené historky o jejich hypotetickém vztahu za ním Desjaniová chodila do kajuty minimálně.

Pravdou bylo, že v podstatě spolu vztah měli, ale ani jeden o tom nehodlal mluvit nebo jednat na základě toho, co k sobě cítili. Ne, dokud byl Geary velitelem flotily a Desjaniová jeho podřízenou.

„Stalo se něco?“ zeptal se.

Desjaniová ukázala gestem hlavy k hvězdné mapě: „Chtěla jsem si s vámi v soukromí promluvit o budoucích operačních plánech, pane.“

Měl by to uvítat, protože věděl, jak dobře zvládala Desjaniová taktické situace, ale tady šlo o operační rozhodnutí. Aspoň Geary si to říkal, zatímco přemýšlel, proč je tak neochotný vyslechnout si, co mu jeho vlajková kapitánka chce říct. Jenže jak ji mohl odmítnout? Kdyby přiznal nerozhodnost, jen by to opodstatnilo její žádost prodiskutovat si situaci.

„Dobrá,“ řekl nakonec.

Vstoupila do kajuty a tvářila se nezvykle zdrženlivě. Pak se postavila před hvězdnou mapu a promluvila, aniž by se ke Gearymu obrátila čelem: „Vypadal jste poněkud rozrušený, pane.“

„Špatný sen.“

Desjaniová se na něj podívala s nevyslovenou otázkou v očích, a tak Geary pokrčil rameny a dodal: „O mé staré lodi. Jak jsem se probudil a podobně.“

„Ach tak,“ podívala se Desjaniová znovu na hvězdnou mapu. „Byli jsme tak překvapení, že jsme vás našli. Vůbec jsme si neuvědomovali, jak to s vámi otřáslo. Častokrát jsem si přála, abychom to udělali jinak. Neměli jsme vám hned říct, jak dlouho jste spal ani co se stalo s vaší posádkou. Musela jsem vypadat hrozně bezcitně.“

„Nemyslím si, že by existoval dobrý způsob, jak mi to říct. A bezcitná jste mi nepřipadala. Věděla jste, že mi to říct musíte, a nikdo jiný to nechtěl udělat.“

„Rozhodně ne admirál Bloch,“ souhlasila Desjaniová. „Často jsem taky přemýšlela, jaký první dojem jste ze mě měl.“

Zamračil se a snažil si vzpomenout.

„V tu chvíli mi to moc jasně nemyslelo. Bylo toho na mě hodně. Pamatuju si, že jsem přemýšlel, jak jste jen mohla dostat tolik stužek za účast v boji. A kříž flotily. Za co ho vůbec máte?“

Desjaniová si povzdychla.

„Za Fingal. Byla jsem jen poručice na starém Puklíři. Bojovali jsme, dokud nebyl z lodě vrak, a pak k nám pronikl syndický výsadek.“

„Co jste udělala?“

„Pomohla jsem je odrazit,“ odpověděla a zaostřila oči někam mimo kajutu.

„Cokoli, co vám přineslo kříž flotily, muselo být něco víc než jen ‚pomohla jsem je odrazit‘,“ okomentoval to Geary.

„Plnila jsem své povinnosti,“ odpověděla a na chvíli se odmlčela.

Geary respektoval právo Desjaniové vyprávět ten příběh, jen pokud si to bude sama přát. Za událostmi, které vedly k udělení vysokého vyznamenání, se mohlo skrývat velké trauma. Sledoval ji, překvapený tématem, na které převedla řeč.

„Proč jste vlastně přišla?“

Zhluboka se nadechla. „Jsem si vědoma, že normálně neprobíráte plány předčasně,“ začala mnohem formálněji.

„Někdy ano,“ přiznal se Geary.

Čekala, ale když nic dalšího nedodal a nepokračoval ani jinak, mírně se zamračila. Její hlas však stále neprozrazoval žádné emoce: „Prohlížela jsem si informace o syndických systémech, do kterých se můžeme dostat z Dilawy. Předpokládám, že máte v plánu letět do soustavy Heradao, ale zatím jste ten záměr nikomu neprozradil, přestože flotila potřebuje opustit hvězdu co nejdříve.“

Pokud tomu Geary správně rozuměl, dostala se Desjaniová právě nejblíže tomu, aby mu za něco vynadala. Geary se zamračil.

„Ještě jsem se nerozhodl, která soustava bude náš další cíl.“

Tak, a řekl to.

Desjaniová chvíli čekala, jestli to nerozvede, pak promluvila pevným hlasem: „Z téhle soustavy jsou ještě dostupné hvězdy Cavalos, Topira, Jundeen a Kalixa. Skok zpět na Cavalos by nám nepřinesl žádnou výhodu, jen by nás přesunul dále od domova. Topira vede zpátky dolů na syndické území. Jundeen je izolovaný a dá se z něj skočit jen zpátky sem. Kalixa má brány syndické hypersítě. Heradao je jediný rozumný cíl s ohledem na nebezpečí brány v Kalixe a zbytečnost skoku na Cavalos, Topiru nebo Jundeen.“

„Uvědomuju si situaci ve všech hvězdných soustavách, do kterých odsud můžeme skočit,“ odpověděl Geary. „Máte ještě něco dalšího?“

Tvrdě se na něj zadívala a zjevně se rozhodla ignorovat výzvu, aby odešla.

„Některé syndické záznamy ukořistěné v Sancere naznačují, že se v Heradau nachází pracovní tábor pro alianční válečné zajatce.“

„Toho jsem si taky vědom.“

„Kapitáne Geary,“ začala Desjaniová tiše. „Jsem důstojnicí flotily a velitelkou vaší vlajkové lodě. Obě tyhle pozice ode mě vyžadují, abych vám přednášela návrhy a poskytovala vám rady, pokud to budu považovat za nezbytné.“

Geary přikývl.

„To nepopírám. Řekla jste mi svůj názor. Děkuju vám. Existují ale další fakta, se kterými musím počítat.“

„A to jsou?“

Zíral na ni. Náhlá otázka ho překvapila.

„Stále si to ještě… promýšlím.“

„Možná bych vám mohla pomoci.“

V Gearym to vyvolalo pocit vzdoru, ačkoli nechápal, co se s ním děje.

„Oceňuju vaši nabídku, ale ještě nejsem připravený diskutovat o možnostech. Všechny dostupné hvězdné soustavy mají výhody a nevýhody.“

„Kapitáne Geary, je pro vás nezvyklé vyhýbat se rozhodnutí.“

Znovu se zamračil, tentokrát více.

„Nesnažím se vyhnout rozhodnutí, ale tahle diskuze mi v tom nijak nepomáhá. Chcete ještě něco?“ zopakoval.

„Co alianční váleční zajatci v Heradau?“ zeptala se Desjaniová ostřejším tónem.

„Za prvé,“ odpověděl Geary nahněvaně, „nevíme, jestli jsou stále v Heradau. Syndické záznamy, které jsme ukořistili, byly hodně staré. Za druhé, Syndikové vědí, že přítomnost zajateckého tábora v systému zvýší šanci, že tam flotila poletí, takže dost možná právě teď na nás chystají v Heradau past.“

Desjaniová mlčky stála a chvíli nezvykle odměřeně oddechovala, než konečně odpověděla: „Jak by mohli Syndikové tušit, že víme o táboře v Heradau? Nevědí, jaké záznamy jsme ukořistili.“

To byla dobrá otázka, což ale z nějakého důvodu Gearyho ještě více podráždilo.

„Moc dobře víte, že jsem ochotný připustit rozumná rizika, když jde o záchranu aliančních zajatců.“

„Ano, pane.“

Geary už se naučil, že bez ohledu na doslovný význam těch slov „ano, pane“ od Desjaniové znamená, že z něčeho nemá radost, s něčím nesouhlasí.

„Nejsem si jistý, jestli výhody letu na Heradao převažují rizika,“ dodal Geary a cítil, jak vztek zabarvuje jeho slova.

„Pane, se vší úctou vás musím upozornit, že budeme riskovat, ať už poletíme kamkoli. A čím déle tady budeme otálet, tím horší ta rizika budou.“

Když Geary zaslechl její tón, musel zatnout zuby.

„A já musím se vší úctou poznamenat, že já, ne vy, mám zodpovědnost za přežití téhle flotily.“

„Budu na to pamatovat, pane,“ prohlásila Desjaniová ostře.

Geary ji sežehl pohledem.

„Víte, takováhle konverzace a váš přístup mi život opravdu neulehčují.“

Obrátila se k němu čelem a pohled mu opětovala.

„Se vší úctou, pane, zrovna teď není lehkost vašeho života nijak vysoko na mém seznamu priorit. To platí pro každého lodního kapitána, a o to víc pro velitele flotily. Opakuji, že mám povinnost poskytovat veliteli flotily nejlepší rady, jaké mě napadají. A budu to dělat sakra dobře, i když se on rozhodne nebrat je na vědomí.“

„Fajn,“ prohlásil Geary a mávl rukou k hvězdné mapě. „Co mi radíte?“

„Už jsem vám to říkala. Heradao.“

„A já už vám říkal, že jsem to zvažoval.“

Čekala, jestli nebude pokračovat, a pak zavrtěla hlavou.

„Vy máte strach. Viděla jsem, jak to ve vás roste už od Lakoty a Cavalosu.“

Geary na Desjaniovou zíral. Šokovalo ho, že to slyší zrovna od ní.

„Tahle rada mi má nějak pomoct? Proč mluvíte jako Numos nebo Faresová?“

Tvář Desjaniové varovně zrudla.

„Neopovažujte se mě s nimi porovnávat! Pane.“

Geary ovládl hněv a spolkl kousavou odpověď. Měla právo být naštvaná. Nikdy neměl naznačovat, že by s nimi mohla mít něco společného. Neměla politické ambice, nikdy nepochybovala o jeho postavení velitele flotily, navíc byla výbornou kapitánkou své lodě. Čímž se naprosto lišila od uvězněného kapitána Numose a mrtvé kapitánky Faresové.

„Omlouvám se,“ pronesl Geary formálním hlasem. „Proč mě obviňujete ze zbabělosti?“

„Já vás neobviňuji,“ prohlásila Desjaniová a bylo na ní vidět, že se snaží ovládat vztek. „Nesnažím se hádat o tom, kdo z nás má větší… pohlavní žlázy. Ale rozhovory s vámi a pozorováním jsem si všimla drobných změn, které jsou od Cavalosu stále zřetelnější.“ Prudce pohodila hlavou k hvězdné mapě a pokračovala: „Od chvíle, kdy jste převzal velení, jste používal směsici opatrných a odvážných činů, čímž jste nepřítele vyváděl z rovnováhy a získával vítězství. Myslím, že spoléháte na instinkty. Ty vám říkají, kdy je potřeba postupovat odvážně a kdy použít opatrnost. Instinkty, protože jsem nedokázala objevit ve vašem chování žádný vzorec. Já ani nikdo jiný. Ale teď ve vás vzorec vidím a ten mi říká, že máte strach.“

Kdyby mu to řekl kdokoli jiný než Desjaniová… kdyby mu to řekla Rionová, nebo někdo z jeho protivníků z řad kapitánů flotily… ale byla to Desjaniová. Neměl lepšího spojence než ji. Zpočátku proto, že Desjaniová patřila mezi ty, kdo viděli Gearyho jako dar žijících hvězd, jež ho vrátily mezi živé, aby zachránil flotilu a Alianci. A pak kvůli tomu, co k němu cítila. Byl by hlupák, kdyby jí nenaslouchal. Geary se několikrát dlouze nadechl, aby se uklidnil.

„Jaký vzorec?“ zeptal se.

Zdálo se, že se také uklidnila. Mluvila odhodlaně, ale bez předchozího zápalu: „Snažila jsem se vidět události vašima očima velitele flotily. V syndické domovské soustavě i bezprostředně poté měla flotila jen malou šanci na návrat domů. Bylo snazší přijímat rizika, protože každé rozhodnutí nás vystavovalo vážné hrozbě. Opatrnost často nedávala smysl, protože bylo třeba jednat odvážně. Příliš mnoho opatrnosti by způsobilo zničení flotily. Ale teď jsme blízko domova,“ ukázala prstem na ikonu Dilawy a pak přejela po mapě k aliančnímu území. „Tak blízko. A rizika vypadají horší, protože jsme se dostali tak daleko, navzdory všem potížím, a vy se na to díváte. Pozorujete, jaký kousek nám zbývá na alianční území, a říkáte si, jak hrozné by bylo dostat flotilu tak blízko a nechat ji kvůli vážné chybě zničit právě teď.“

„Dopustil jsem se vážných chyb,“ prohlásil Geary ztěžka. „Jako třeba vzít flotilu k Lakotě…“

„Což bylo vykalkulované riziko a nakonec fungovalo! A vzít nás ke Cavalosu bylo riziko, protože jsme mohli narazit na Syndiky. Což se stalo, ale my jsme je porazili,“ zatnula Desjaniová pěst a stále se mu dívala přímo do očí. „Ztráty, které jsme utrpěli u Lakoty a Cavalosu, byly nejhorší od chvíle, kdy jste převzal velení. To nebyla vaše chyba. Jakýkoli jiný velitel, kterého znám, by ztratil v těch bitvách mnohem více lodí, nejspíš by i prohrál. Ty ztráty nepřišly vniveč. Vážně jsme ublížili Syndikům a jsme blízko domova.“

„Lodě, které jsme ztratili u Lakoty a Cavalosu, ani většina jejich posádek se domů nedostane,“ vyrazil ze sebe nakonec svou nejniternější myšlenku.

„Zemřeli, aby se mohli dostat domů jejich druhové! Nezahazujte jejich oběti! Nesmíte se bát dalších ztrát natolik, až vás to dovede k špatným rozhodnutím a porážce! Čas riskovat ještě nevypršel. Chápu, jak se bojíte selhání, poté co jste dostal flotilu tak daleko. Ale stále jsme na nepřátelském území a přílišná opatrnost s sebou nese velké nebezpečí. Nemůžete zvítězit, pokud to nezkusíte, ale můžete přijít o vše, když se budete příliš snažit neprohrát.“

Měla pravdu. Způsobil tuhle nerozhodnost právě strach ze selhání po dlouhé sérii úspěchů? Bál se kvůli tomu riskovat tak, jak pro naději na přežití musel? Geary se zadíval na mapu a snažil se utřídit si pocity a myšlenky.

„Držím se svých instinktů, nebo ne?“ zeptal se nakonec nahlas nejen Desjaniové, ale i sebe.

„Co vám říkají instinkty?“ zeptala se.

„Vnímám důsledky toho, že bych se zase dostal do špatné pozice…“

„To jsou vaše obavy. Co vám říkají instinkty?“

Geary se jí podíval do očí a uvědomil si, že má pravdu.

„Heradao.“

„Tak se jich držte,“ naléhala na něj Desjaniová.

Ztěžka vydechl a ukázal na stavový displej flotily.

„Zatraceně, Táňo, znáte situaci flotily stejně dobře jako já. Zbývá nám jen dvacet bitevních lodí, pokud budeme počítat i Orion, který zjevně zkouší zjistit, jak dlouho dokáže natáhnout nouzové opravy. Ve flotile je už jen šestnáct bitevních křižníků a z těch jsou Odvážný, Neuvěřitelný, Proslavený a Geniální po poškození z Cavalosu sotva bojeschopné. V divizi průzkumných bitevních lodí je jedna poslední, celá flotila má přesně čtyřicet jedna přeludů a patnáct min. Každý křižník i torpédoborec mají kvůli všem škodám nejméně jeden zbraňový systém, který je sotva funkční a drží pohromadě pouhou náhodou. A lodě flotily mají v průměru padesát dva procent rezerv paliva. Neexistuje způsob, jak s tímhle letět do bitvy.“

Desjaniová hned neodpověděla, místo toho se natáhla, aby zvýraznila stav čtyř zásobovacích lodí flotily.

„Vím, že tohle jste si už kontroloval. Goblin, Džin, Čarodějnice a Titán vyrábějí vše, co flotila potřebuje. Ale od počátku jejich úsilí nestačilo, abychom si udrželi dobrý logistický stav. Přestože jste riskoval, abyste zásobovačům získal dostatek potřebných surovin, nemají prostě kapacity, aby dokázali udržet stavy munice a paliva. Ne s tím, kolik manévrování vaše taktika vyžaduje.“

To nemohl popřít.

„Máte pravdu, to jsem si kontroloval.“

„Takže už víte, že dokud se nedostaneme zpátky na alianční území, lepší to nebude,“ udeřila na něj znovu Desjaniová. „Palivová situace je na úrovni, kdy zásobovací lodě využívají veškerých svých kapacit, aby vyráběly nové články, takže nemohou dodávat nové střelivo. Mohou nám poskytnout kartáčové střely, jejichž zásoby se pomalu dostávají na přijatelnou úroveň. Ale stav min a střel nebude lepší, a dokud se nedostaneme domů, budete používat palivo rychleji, než zásobovači dokážou vyrábět nové články. Lepší příležitost k boji se Syndiky než v Heradau nenastane. Máme nedostatek všeho a poškození z bojů nás vážně ochromuje. Jenže oni utrpěli hrozivé ztráty. Časem se však nepřítel vzpamatuje rychleji, než to my dokážeme na jejich území.“

Znovu se zadíval na mapu a soustředil pohled na Heradao, vzdálené dlouhé světelné roky od aliančního vesmíru. Desjaniová ho chvíli sledovala, pak znovu promluvila měkčím hlasem: „Taky máte strach z toho, co se stane, až se flotila vrátí, že?“

Geary se jí znovu zadíval do očí. Desjaniová pokračovala: „Máte strach, že se budete muset postavit místu, které pro vás bylo před sto lety domovem. A které se za tu dobu změnilo.“ Desjaniová ukázala bradou na oblast aliančního území. „Především máte ještě větší strach z toho, co od vás část flotily po návratu domů očekává.“

Copak před tou ženskou neměl žádná tajemství? Probíral s ní vůbec někdy tyhle věci? Geary zavrtěl hlavou, ale nepopíral tím, co říkala.

„Neudělám to, Táňo. Je mi fuk, že většina flotily a dost možná i civilních obyvatel Aliance chce velkého legendárního Black Jacka Gearyho na bílém koni, který by vyhodil zvolené vůdce Aliance. Nezničím ve jménu obrany Aliance to, kvůli čemu má smysl za ni bojovat. Ale spousta lidí to očekává. Někteří z nich se mě k tomu nejspíš pokusí donutit, a já nemám nejmenší tušení, jak tomu zabránit.“

„Ale máte,“ dívala se mu upřeně do očí. „Už víte, co neuděláte. Máte strategický cíl zachovat důvod, proč je potřeba za Alianci bojovat. A ukončit válku. Zvažte způsoby, jak těchto cílů dosáhnout, a taktika přijde sama.“

„Není to tak snadné…“

„Není, když se o to pokoušíte sám! Požádejte někoho o radu! Copak ve flotile věříte jen té političce?“

Geary kvůli tomu na chvíli sklopil pohled. Stejně jako Rionová před časem přestala používat jméno Desjaniové, i jeho kapitánka začala mluvit o druhé ženě zásadně jako o „té političce“. Na jednu stranu to bylo přesné označení, ale flotila politiky nesnášela, protože je považovala za viníky století neúspěšné války. „Chcete vědět, proč jsem se vás na tohle nezeptal?“ dotázal se.

„Bylo by osvěžující, kdybyste mi jednou něco prozradil sám.“

Zatraceně. Co to do Desjaniové vjelo? Geary se jí znovu zadíval do očí.

„Protože mám strach, že budete souhlasit se vším, co řeknu. Že porušíte přísahu a budete mě následovat bez ohledu na to, co udělám, protože věříte, že mě flotile poslaly samotné žijící hvězdy, které mě nadále vedou.“

Desjaniová přikývla s odhodlaným výrazem na tváři.

„Ano, následovala bych vás.“

Když sebou Geary viditelně s bolestí škubl, zarazila ho zvednutou rukou.

„Protože vím, že jste byl poslán flotile s vyšším cílem a máte speciální vedení. Kvůli tomu také vím, že neuděláte něco, co by šlo proti mé přísaze. Nezničíte Alianci, a tak vás můžu následovat a pomáhat vám, pokud mě necháte. Jsou tady další lidé, kteří vám mohou pomoci s rozhodováním, pokud se nám svěříte se svými problémy. Jsem si jistá, že víte, o kom mluvím. Přiznejte nám, že milujeme Alianci stejně jako vy. Ano, uznávám, v jednu chvíli bych se možná nechala přesvědčit, abych podporovala vojenský převrat, ale ne teď, ne po tom, co jste nám připomněl, na co všechno jsme zapomněli. Naše snaha vyrovnat se syndické brutalitě jen pomohla přesvědčit jejich civilisty, že proti nám musí ze všech sil bojovat. A nemá smysl zvítězit, kdybychom se tím změnili na zrcadlový obraz vlastních nepřátel. Ale stejně jako to platí pro Syndiky, ani politické problémy ve flotile a doma se nezlepší, pokud se budete vyhýbat činům.“

Gearyho napadla spousta věcí, které jí na to mohl namítnout, ale uvědomoval si, že by jen popíral pravdu nebo se vyhýbal opravdovým problémům. Seděl a zíral na hvězdy, zatímco mu v hlavě zapadaly jeho vlastní myšlenky s tím, co řekla Desjaniová, do jednoho pravdivého celku. Pak konečně přikývl.

„Děkuju vám. Máte pravdu. Ve všem. Vyhýbal jsem se rozhodnutí. Viděl jsem to všechno, ale nedokázal jsem si to poskládat dohromady, protože mě pronásledovaly obavy ze ztráty flotily na prahu bezpečí. A protože jsem se nechal paralyzovat obavami z toho, co se stane, až dostanu flotilu domů.“

Desjaniová se usmála a veškeré napětí z ní náhle zmizelo.

„Takže poletíme na Heradao?“

„Ano, Táňo, poletíme na Heradao zachránit alianční válečné zajatce, pokud tam ještě jsou. A porazíme cokoli, co na nás Syndikové u Heradaa připravili. A budu pracovat na strategii toho, co mám dělat po návratu na alianční území.“

„Můžete se zeptat kapitána Duellose, kapitána Tuleva…“

„A vás,“ přerušil ji Geary. „Zdá se, že jste důležitou součástí toho mého ‚speciálního vedení‘.“

Desjaniová se při pochvale začervenala.

„Sám bych se k tomu rozhodnutí neodhodlal a vím, že jsem se vyhýbal všem, kteří mě s ním mohli konfrontovat. Potřeboval jsem, abyste na mě zatlačila, protože mě znáte lépe, než jsem si uvědomoval. A protože jste dost tvrdá mrcha, abyste mě donutila vidět, co dělám.“

Její úsměv se rozšířil.

„Tahle tvrdá mrcha se už musela postarat o spoustu zatraceně problémových mizerů. Vy patříte mezi ty rozumnější. Pane.“

„Děkuju vám.“ Zaváhal, než pokračoval: „Táňo, zdá se mi, že si nikdo z dalších kapitánů nevšiml, co mě trápí.“

„Nikdy jste o své narůstající opatrnosti otevřeně nemluvil. Rozdíl je v tom, že vás znám mnohem lépe díky všem hovorům, které jsme spolu vedli, díky tomu, co jsme si navzájem vyprávěli. Ale viděla jsem na vás, že jste dost chytrý, abyste si uvědomoval, jak důležité mohou být rady ostatních. Fakt, že jste se jim v poslední době vyhýbal, mi také něco naznačil.“

„No, asi musím poděkovat předkům, že jste kapitánkou mé vlajkové lodě zrovna vy. Chci tím říct, že bych jim měl poděkovat ještě jednou.“

Desjaniová nakřivila rty v náznaku úsměvu.

„Budu to brát jako profesionální kompliment. A teď, s vaším svolením, pane, se musím jít postarat o další záležitosti. A vy musíte začít dávat dohromady rozkazy pro přesun flotily na Heradao.“

„Jistě, kapitánko Desjaniová.“

Odtrhl oči od jejího úsměvu a svou fantazii od přemýšlení, jaké by to bylo cítit její rty. To se nestane, dokud bude velitelem flotily, dokud bude pokračovat válka. Bezpočtukrát si vysloužila jeho respekt, a i když selhal a nedokázal si od ní udržet dostatečný profesionální odstup, stále jí mohl ten respekt vyjadřovat na veřejnosti i v soukromí. A tak Geary jen vstal a opětoval jí zasalutování.

Než odešla, ještě se na chvíli zarazila a zadívala se na něj.

„Doufám, že mi nebudete zazlívat, co jsem vám řekla, pane. Měla jsem pocit, že musím mluvit upřímně a k věci.“

„Děkuju vám, kapitánko Desjaniová. Doufám, že se mnou i nadále budete mluvit natolik upřímně a k věci vždy, když budete mít pocit, že je to potřeba. A já vám budu naslouchat. Slyšel jsem o sobě, že patřím mezi rozumnější mizery ve flotile.“

„To je nejspíš pravda, pane, ale nedovolte, aby vám to stouplo do hlavy.“

Podařilo se mu vybuchnout smíchy, až když se za ní zavřely dveře kajuty.

2.

Konferenční místnost flotily na palubě Neochvějného nebyla tak velká. Ke stolu by se ve skutečnosti dokázal natlačit tak tucet lidí maximálně. Ale programy pro virtuální realitu byly schopné zvětšit stůl i domnělou velikost kajuty tak, aby se schůze mohlo účastnit libovolně velké množství lidí. A tak Geary stál v čele extrémně dlouhého stolu, u kterého seděly stovky důstojníků. Kromě něj, kapitánky Desjaniové a koprezidentky Rionové nebyl nikdo z nich fyzicky přítomen. Přestože Geary konference flotily nesnášel, musel uznat, že na něj program opravdu dělá dojem. A dost možná jen díky tomu, že lidé nebyli ve skutečnosti v jedné kajutě, si při některé z předchozích konferencí během rozvášněných hádek neskočili po krku.

Naneštěstí to tentokrát nevypadalo na otevřenou hádku. Přestože nesnášel urážlivá slova důstojníků, jako byli Numos, Casia nebo Midea, díky jejich zjevnému nepřátelství aspoň věděl, na koho si musí dávat pozor. Teď by to uvítal, jelikož by měl šanci identifikovat zbytky opozice. Ale ať už ji řídil kdokoli, zjevně ztratil většinu lidských štítů, a přitom se stále dobře skrýval. Kdyby neznámý ohrožoval jen pozici velitele flotily, neměl by Geary tolik obav. Od druhé bitvy o Lakotu za ním pevně stáli obyčejní lodníci i většina důstojníků a chránili by ho odhodlaně a neochvějně jako pancéřované trupy válečných lodí. Nicméně skrytí nepřátelé už několikrát předvedli ochotu ohrozit některé z lodí flotily, jen aby mohli na Gearyho udeřit. Hra se přesunula, už nešlo o snahu podkopat jeho pozici, ale zavraždit jej i s jeho nejvěrnějšími. Což v praxi znamenalo zničení lodí, na kterých se nacházeli.

Geary vyvolal nad konferenčním stolem hvězdnou mapu.

„Omlouvám se, že jsem otálel, než jsem vám sdělil své úmysly. V Dilawě jsme sebrali vše, co by nám mohlo být užitečné. Už jsem flotile přikázal zamířit na kurz ke skokovému bodu na Heradao.“

Na displeji se zobrazila plánovaná trasa aliančních lodí v křivce táhnoucí se přes prázdnotu hvězdné soustavy Dilawa.

„Doufáme, že na Heradau objevíme alianční válečné zajatce. Pokud tam budou, osvobodíme je.“

„Společně s nimi budeme muset osvobodit i jídlo,“ poznamenal kapitán Tulev otevřeně. „To, co máme, je nedostačující.“

Komandér Neeson z Nesmiřitelného zavrtěl hlavou: „Nemůžeme toho ukořistit dost, aniž bychom obsadili nějaké velké skladiště na planetárním povrchu, a na to nemáme dost mariňáků. A taky nemůžeme důvěřovat žádnému jídlu, které by nám předali Syndikové z donucení, protože ho nejsme schopni dostatečně důkladně otestovat.“

„Podle starých záznamů, které máme k dispozici, se v Heradau nacházejí dva tisíce vězňů,“ prohlásil Tulev. „Musíme je osvobodit, s tím souhlasím. Fyzicky je máme kde umístit. Některé z našich lodí mají poněkud podstav kvůli ztrátám v bojích, a to i s ohledem na trosečníky vyzvednuté ze ztracených lodí. Ostatní snadno dokážou nabrat další personál na dobu, než doletíme na alianční území. Ale stav zásob jídla začíná být kritický.“

„Myslíte stejně jako stav paliva?“ zabručel kapitán Armus z Kolosu.

Geary je umlčel zvednutou rukou.

„Máme nedostatek všeho. Logistické systémy ale předpokládají, že i když vyzvedneme dva tisíce osvobozených zajatců, dokážeme se dostat na alianční území, aniž by nám jídlo došlo, i když budeme muset znovu zmenšit příděly.“

„A pokud se zdržíme?“ zeptal se Tulev.

„Nemůžeme si dovolit žádné další zdržení,“ prohlásil Geary. „Jídlo a palivo jsou na kritické úrovni a doplnit si je budeme moci jedině doma na aliančním území. Budeme se muset dál přesouvat a bojovat. Cestou sem jsme se museli starat o to, aby Syndikové nedokázali odhadnout naši přesnou trasu, ale teď už můžeme vyrazit přímo domů.“

Na mnoha tvářích se objevily uklidněné úsměvy, když Geary změnil měřítko na hvězdné mapě, aby ukázal možnou trasu, ale většina úsměvů zase rychle zmizela.

Armus vyslovil obavy nahlas: „Přímá trasa zvyšuje šanci, že narazíme na syndickou blokádu. Jak s nimi budeme moci bojovat, když máme nedostatek paliva?“

Můžeme se modlit k našim předkům o zázrak, napadla Gearyho odpověď, ale doufat v zásah vyšší moci není rozumný základ pro taktické plánování.

„Budeme bojovat tak chytře, jak jen dokážeme, abychom minimalizovali používání paliva. Pokud to bude nezbytné, pokusíme se prorazit blokádu a uletět jim.“

Ten inteligentní a rozumný nápad vyvolal u stolu vlnu znechucení. Příliš to popíralo primitivní pojetí cti a odvahy, které ovládalo flotilu nejméně po jednu generaci a které také vedlo k hrozivým ztrátám. Nicméně Geary už měl se svými důstojníky dost zkušeností, aby věděl, jak je uspokojit.

„Vždycky se můžeme vrátit a zničit Syndiky, jakmile si doplníme palivo, nebo je nechat pro alianční lodě, jež bránily naše území a také si zaslouží příležitost udeřit na nepřítele.“

Znechucení polevilo a objevilo se opět několik úsměvů. Geary pokračoval: „Je dost pravděpodobné, že to, co Syndikům zbývá, na nás bude čekat u Heradaa, protože je to na přímé trase domů. Pokud se tam nachází syndická flotila, budeme s ní bojovat. Dokud se totiž nedostaneme domů, naše zásoby paliva už v lepším stavu nebudou.“

Podíval se na kapitánku Desjaniovou, která na sobě nijak nedávala znát, že Geary v podstatě cituje její rady. Nemůžu si dovolit, aby to vypadalo, že Desjaniovou nějak protežuju. Ale až to všechno skončí, postarám se, aby se ona i ostatní dočkali zaslouženého uznání. Navenek Geary jen ukázal na jasně bílou hvězdu.

„Po Heradau poletíme na Padronis a odtamtud skočíme na Atalii.“

Zdálo se, že kolem stolu proběhla vlna povzdechů. Nahlas myšlenky všech pronesl kapitán Badaya z Proslaveného: „A Atalia je přímo vedle Varandalu.“

„Správně,“ souhlasil Geary. „To je navíc součást aliančního území, kde je největší soustředění podpůrných instalací flotily v oblasti. Jakmile se dostaneme na Varandal, budeme mít k dispozici všechny potřebné zásoby.“

„Smělost je rozhodně v současné situaci žádaná,“ prohlásil kapitán Caligo z bitevního křižníku Geniální. „Aliance nás potřebuje a také všechny zajatce, které dokážeme ze syndického území dovézt.“

Proti tomu prohlášení se nedalo nic namítat, naopak vyvolalo u stolu vlnu souhlasu. Geary se na Caligu na chvíli zadíval. Až donedávna na schůzích mlčel, ale v poslední době se začal ozývat. Ne snad, že by kdy řekl něco zvláštního nebo výjimečného. Vždy jen to, s čím mohl prakticky každý souhlasit.

„Náš zpravodajský personál věří, že Syndikové musí mít nedostatek min, poté co ve snaze chytit nás do pasti zaminovali všechny soustavy v okolí Lakoty,“ pokračoval Geary. „Stejně po vstupu do soustavy Heradao provedeme předem naprogramovaný úhybný manévr a budeme připraveni k okamžitému boji. Nějaké otázky?“

„Co Kalixa?“ zeptala se kapitánka Kila. „Je to také na cestě domů, a je tam brána syndické hypersítě,“ pronesla hlasem, který měl být zřejmě umírněný, ale i tak vyzněla její otázka ostře. Diplomacie rozhodně nebyla Kilinou silnou stránkou, ale to už Geary věděl.

„Nepoletíme na Kalixu,“ odpověděl Geary. „Riziko představované branou hypersítě je příliš veliké.“

Kila předstírala zmatek. „Jsou pro tuhle flotilu snad rizika problém? Toho, co by nám mohli Syndikové udělat, kapitáne Geary, se přece nebojíme, a tohle by mohla být dobrá příležitost, jak jim napáchat další škody a zničit hvězdnou soustavu.“

„Promiňte, kapitánko Kilo,“ zeptal se komandér Neeson nevěřícně, „ale byla jste s námi v Lakotě, že? Naše vlastní flotila mohla být zničena.“

„Jenže nebyla,“ prohlásila Kila. „Vyhýbat se činům z přehnaných obav před nepřátelskou odpovědí není to, co by se mělo očekávat od kteréhokoli důstojníka této flotily, natož od velitele bitevního křižníku.“

Neesonova tvář zrudla náhlým hněvem.

„Obviňujete mě ze zbabělosti?“

„Ticho,“ přikázal Geary. „Všichni mlčte. Kapitánko Kilo, vaše prohlášení bylo přehnané.“

Odpověděla pokrčením rameny. „Nechtěla jsem nikoho urazit, jen poukázat na…“

„To stačí,“ zarazil ji Geary a viděl v jejích očích vzdor. „Komandér Neeson bezpočtukrát předvedl svou odvahu. Nebudu tolerovat snahu o zpochybnění schopností nebo odvahy kohokoli v této flotile, pokud k tomu nebude existovat dobrý důvod.“

„Komandér Neeson má navíc pravdu,“ vmísila se do řeči kapitánka Cresidová, která zjevně čekala na vhodnou příležitost. „Energetický výboj při kolapsu brány v Lakotě byl ve spodní části teoreticky možného rozsahu. Ráda bych kapitánce Kile připomněla, že horní část znamená energii na úrovni exploze novy. Žádná loď ve sluneční soustavě nemá šanci něco takového přežít, i kdyby byla od brány ve chvíli kolapsu maximálně vzdálená.“

„Teoreticky,“ odpověděla Kila sarkasticky. „Nic takového jsme neviděli ani u Sancere, ani u Lakoty, takže možná je ta teorie špatná a brána se dá bezpečně použít jako zbraň na likvidaci syndických slunečních soustav. Měli bychom je konečně donutit, aby zaplatili za všechno, co v téhle válce napáchali!“

„To prohlášení,“ pronesla Cresidová s narůstajícím důrazem, „ukazuje naprosté nepochopení všeho, co je známo o branách hypersítě, i neznalost dat, která jsme získali u Sancere a Lakoty!“

„To stačí,“ přerušil je znovu Geary. „Kapitánka Cresidová má pravdu. Tohle není vhodné místo a čas, abychom probírali vědecké otázky. Kapitánko Kilo, radím vám, abyste se seznámila s dostupnými informacemi, než budete navrhovat možné tahy flotily.“

Kila v důsledku nepříliš skrytého pokárání zrudla.

„Co se týče možnosti uniknout před zničením brány hypersítě,“ přikývl kapitán Opovážlivého, „stačí se podívat na to, co se stalo syndickým lodím, které zničily bránu v Lakotě.“

„Naše lodě…“ začala Kila.

„V Sancere byla moje loď přímo u rozpadající se brány a Inspirace byla v tu chvíli zatraceně daleko! Vím přesně, jaké to je být poblíž rozpadající se brány hypersítě, a nechci se toho už nikdy zúčastnit, ať už tady říkáte cokoli. U Sancere a Lakoty nás zachránilo jen štěstí a žijící hvězdy.“

„Štěstí, odvaha a rozum,“ dodal Geary. „Dokud bude flotila používat tu druhou a třetí věc, můžeme si první ušetřit pro stav nouze. A co se týče použití brány k zničení nepřátelské hvězdné soustavy, už jsem jednou řekl, že nic takového nepřikážu. Ani žijící hvězdy, ani naši předkové by nikdy neschválili masakr v takovém měřítku.“

„V tom případě to vypadá,“ poznamenal kapitán Duellos, „že není žádný důvod, proč letět na Kalixu.“

Kila mu věnovala ošklivý pohled a do řeči se opět vmísil kapitán Caligo: „Jsme jedna flotila. Všichni věříme v to samé. Takové hádky nás rozdělují a poslouží jen nepříteli.“

To vyvolalo další souhlasná přikývnutí. Ani Geary nemohl najít na Caligových slovech nic špatného. A navíc to konečně umlčelo Kilu.

„Ještě nějaké otázky?“ zeptal se Geary suše.

Žádné nebyly, a tak začaly obrazy důstojníků flotily rychle mizet, místnost se zmenšila na reálnou velikost a konference skončila.

Kapitán Duellos se na chvíli zdržel, aby mohl poznamenat: „Musím se přiznat, že už jsem přemýšlel, proč jsme z Dilawy ještě neodletěli.“

„Potřeboval jsem, aby mě někdo praštil cihlou přes hlavu,“ přiznal se Geary.

„Ach tak. To máte štěstí, že je na takovou práci po ruce kapitánka Desjaniová.“

Desjaniová věnovala Duellosovi podrážděný pohled: „Nemáš na práci něco lepšího, Roberto?“

Duellos přikývl a s úsměvem odpověděl: „Zavolej mi, kdybys potřebovala další cihlu, Táňo.“

„Udělám to. Má tvrdou hlavu. Vsadím se, že máš dost velkou zásobu cihel, budou se hodit při hádkách s Kilou.“

„Nemá smysl na ni plýtvat časem,“ prohlásil Duellos přezíravě. „Mluvím s ní, jen když to povinnost vyžaduje.“

Geary se zamračil.

„Já jsem hlavně rád, že zavřela hubu dřív, než jsem jí to musel dát jako přímý rozkaz.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Neúprosný.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.