Jiří Krutina

Světlo a zákonitost projevu

Nakladatelství Krutina Jiří – Vacek

ISBN 978-80-87493-45-8

© Ing. Jiří Krutina, Praha 2012. Veškerá práva si vyhrazuje autor. Opisování a jakékoliv rozmnožování bez jeho svolení není dovoleno a bude považováno za porušení autorských práv.

1  Úvod

„Na počátku bylo Slovo a toto Slovo bylo s Bohem a toto Slovo bylo Bůh.“

Svatý Jan

„Jak nahoře, tak dole. Jak dole, tak nahoře. Každá příčina má svůj následek, každý následek má svoji příčinu. Vše se děje zákonitě. Náhoda neexistuje, je pouze názvem pro nerozpoznaný zákon.“

Hermes Trismegistos

Pro celý projev a působení tvořivé inteligentní moci vědomí platí jednotná zákonitost, která se v různých úrovních projevu uplatňuje svým specifickým způsobem. Vztahy mezi projevenou zákonitostí nejvyššího principu inteligence v jednotlivých úrovních projevu v sobě nicméně mají vnitřní podobnost a shodu. Mezi všemi projevenými úrovněmi napříč celým projevem existuje sférická vnitřní logika a zákonitost. Starodávní mudrci to stručně sdělují svým výrokem: „Jak nahoře, tak dole a jak dole, tak nahoře.“

Bůh sám není nečinným „mrtvým“ principem, nějakým tajemným absolutnem, ale je zejména živým světlem vědomí, které je naprosto svobodnou inteligentní vůlí, zdrojem a jediným dobrem, září ryzí lásky, září ryzí inteligence, září ryzí svobodné vůle, září jediného božského vědomí. Bůh, inteligence se schopností tvořit a projevovat se jako doslova živá energie, vždy vybavená určitým projevem inteligence podle úrovně – frekvence vibrace svého energetického náboje, je neomezeným a věčným vysíláním duchovní inteligence, je ryzím principem Inteligence.

Vzhledem k bytostem s myslí a tělem, a to jakkoliv jemným nebo duchovním, které se vždy zákonitě částí své existence nalézají „uvnitř“ tohoto vysílání ryzí Inteligence, záleží na tom, nakolik jsou vyladěni na tuto duchovní inteligenci – Boha a nakolik se řídí jí samotnou, její zákonitostí, která platí a plně se uplatňuje ve všech projevených úrovních od ryze duchovní energie světla této ryzí Inteligence až po hmotu země a těla. Na tom, nakolik jsme vyladěni a tedy sjednoceni s touto duchovní inteligencí, závisí vše. Spojení a uvědomování si Boha a jeho vyzařování je pro život bytostí tím nejdůležitějším, a to jak z pohledu jejich existence věčné, tak i časné.

Lépe než Bohem samým je přesnější říkat, že jsme projevem Boha, jeho součástí v Bohu, jsme průzorem této inteligence, které ve větší či menší míře bráníme a překážíme nebo i přímo působíme opačně, tedy porušujeme jeho zákonitost i vůli a jednáme proti jeho prvotnímu božskému vyzařování. Pokud si neuvědomujeme Boha ve svém vlastním vědomí, tak nežijeme v Bohu, ale jsme žiti v nevědomosti, v existenci bez Boha vynucenou silou zákonitosti, kterou ustanovil. Nežijeme-li v Bohu a Bohem, jsme jen mrtvým mechanickým vyústěním sil, které jsme svou nevědomostí vytvořili. Tvrdit, že jsme Bohem samým po dosažení prožitku zkušenosti jeho vědomí, je velký omyl a důkaz neúplného poznání.

Všechny naše snahy o popis působení Boha jsou vždy zákonitě jenom lepší či horší snahou o vyjádření vnitřní osobní zkušenosti Boha. Jsou tudíž vždy zaneseny určitým stupněm naší nevědomosti, a navíc i sebelepší popis a sebedokonalejší pochopení těchto vyjádření nejsou Bohem ani jeho projevem samým. S tím na paměti se dále vyjadřuji. Nechť to má na paměti i čtenář. Existují zákony a principy, kterými se božská Inteligence vyjadřuje a které uplatňuje. Ty je dobré znát, uvědomit si je přímo svým vědomím a žít podle nich, neb je ustanovil sám Bůh.

2  Zákony tvořivé inteligentní moci vědomí

Vzhledem k praxi a na základě přímé zkušenosti vyjadřující současný stav poznání říkám toto:

- Bůh je absolutním pozorovatelem své božské – kosmické mysli. Z toho vyplývá, že je i pozorovatelem naší mysli, a tak se v nás projevuje jeho hlavní aspekt – pozorující sebe si vědomé vědomí JÁ JSEM.

- Bůh je dynamickou inteligentní silou, která se projevuje v živých bytostech (což nejsou jen bytosti s tělem, jak je běžně pojímáme, ale i všechny živé systémy vykazující určitý druh samostatné inteligence) jako síla, která nutí vše živé se „nadechnout“ a „vydechnout“. Tato síla sídlí ve zdroji – středu, kde se obě fáze tohoto jediného vnitřního pohybu – tepu, který prochází a prostupuje současně celým vesmírem, přecházejí jedna v druhou a neutralizují se. Tento střed veškeré tvořivé energie a síly je součástí absolutního pozorovatele JÁ JSEM a není od něj oddělen.

- Kde můžeme hledat Boha i naše pravé JÁ, a tak odpověď na smysl existence naší i celého vesmíru? Jedině v našem vlastním vědomí. Nikde mimo nás, nikde v úrovni smyslů, mysli, ale puze v našem vlastním vědomí, a to obrácením pozornosti a síly naší individuality ke zdroji naší pozornosti, k samotnému vědomí a jeho poznávání. To se děje jeho uvědomováním a sjednocováním se s ním v jediné bytí – vědomí – blaženost – inteligenci – Boha samého.

- To, co nazýváme duchovní stezkou, je proces růstu duchovní inteligence v této Inteligenci samotné. Je procesem, který je sám i cílem. Z praktického pohledu stezky se jedná zejména o rozpuštění nevědomosti, která nás poutá do ztotožnění v podmíněných úrovních projevu, které vždy nevyhnutelně přinášejí utrpení v opakovaných zkušenostech zrodů a smrtí, a současně uvědomění se ve vědomí Nejvyšší skutečnosti, kam vše existující v projevu na základě svého stavu směřuje nebo se mu aktuálně vzdaluje. To je rozpuštění ega a všech sil, jež vedou k jeho opětovnému vzniku, uvědomění se v neomezeném základu vědomí JÁ JSEM a žití v jednotě se zákony duchovní inteligence.

- Bůh „je“ svým způsobem záře – vysílání – pulzace duchovní inteligence, která v sobě obsahuje veškerý potenciál svého projevení, lépe snad odhalení se v podobě projevu, a to v ryzím záměru – svobodné vůli a potencialitě. Projev je pouze jiný stav této duchovní inteligentní substance – vědomí JÁ JSEM. Je jejím vnitřním odhalením, nikoliv něčím podstatně jiným nebo různým. Naše vnímání projevu je něčím jiným, než skutečnou existencí projevu v Bohu, na to nesmíme zapomínat. Projev a tvořivá moc existují v Bohu a jako Bůh sám jiným způsobem a v jiné podobě, než jsme schopni my sami vnímat a než vypadá náš svět, ve kterém jako lidé žijeme, který rozhodně není úrovní božského projevu. Vůlí Boha je pouze Bůh. Nic jiného, myslím, nemůžeme o Nejvyšší skutečnosti říci. Kromě popisu zákonitostí, kterým podléháme, a praxe, která vede k jeho uvědomění.

- Jako jedinci jsme více či méně vyladěni na tuto frekvenci Boha v našem uvědomění se ve vědomí a sjednocením naší individuality, která je součástí kosmické Šakti – jeho tvořivé inteligentní moci, a to na základě našeho duchovního stavu. Do tohoto paprsku záře ryzí duchovní inteligence vstupujeme svými nástroji, kterými ji rozvibrováváme („hrajeme na ni“) různě hrubými amplitudami o různé frekvenci. Každý takový zásah naší pozorností, rozlišováním, kterým volíme každým okamžikem, myšlením a cítěním, vytváří různá kvanta energií, která dále vibrují na základě svého náboje, amplitudy a frekvence. Ty se ve společném prostoru vědomí potkávají s jinými vibracemi těchto sil, se kterými buď rezonují, nebo naopak vytvářejí disharmonické střety a směřují v projevu ke svému naplnění na základě svého vnitřního informačního a energetického obsahu. Se svým stvořitelem – původcem, který jim dal průchod, jsou však v jemné příčinné zákonitosti trvale spojeny. Působení těchto sil a energií trvá tak dlouho, dokud se příslušná energie nevyčerpá a neustálí zpět ve svém zdroji v tomto paprsku ryzí záře inteligence. Jakmile je prvotní frekvence záře Boha skrze most pozornosti vědomí rozvibrovaná, její energetický projev již podléhá energetické zákonitosti projevu, zejména karmě a ostatním, o kterých píši dále. Aktuální působení na náš život a existenci záleží na našem rozlišování těchto sil a energií na spásné a nespásné, dobré a zlé a je nutné na základě toho v podmíněných úrovních mysli, těla a světa správně jednat, třebaže zůstáváme ukotveni ve stavu absolutního pozorovatele, kterého se projev nedotýká. To platí v jakémkoliv stavu poznání pro všechny bytosti, včetně spasitelů, siddhů i bytostí obývajících božské úrovně – pro bohy.

- Pokud na tuto platnost absolutního i relativního a jejich správného rozlišování duchovní mistři v naší úrovni neupozorňují, tak se nejedná o pravé duchovní mistry, ale o duchovní učitele podléhající nevědomosti. Tento jev existoval vždy. Praví mistři učí nauku ve stylu „maso chlapům“, nikoliv „mléko dětem“. Praví mistři spíše mlčí než vykřikují „JÁ JSEM Bůh a vše je jedno.“

- Vznik jakékoliv pozorované zkušenosti ve vědomí se neděje opravdovým vznikem z nějaké substance, která by byla v zásadě rozdílná a jiná než takto „stvořená“ pozorovaná zkušenost, ale děje se vnitřním odhalením tvořivé moci vědomí ze sebe sama navenek. Neexistuje stvořený projev ve smyslu vytvoření něčeho, co dříve neexistovalo. Existuje odhalení vnitřního potenciálu do jeho projeveného pozorovaného tvaru, který je vytvářen jednou jedinou, ryze duchovní substancí, která je shodná s absolutním pozorovatelem JÁ JSEM.

- Veškerý projev i všechny potenciální varianty vesmírů existují jako ryzí potenciál – svobodná vůle – možnost ve svém základu, ryzí duchovní inteligenci – v záři Boha. V pozorovaném projevu neexistuje nic, co by dříve nebylo obsaženo jako čistě duchovní substance – informace v podobě potenciální možnosti v Bohu. To ale neznamená, že každé „zhmotnění“ a vstoupení v projev je vždy projevem Boha a z Boha! Nikoliv. Žádný projev zla, nejen v našem světě, není nikdy z Boha a ani není projevem boží vůle. Je naopak projevem zla ega, tedy bytostí, které se odloučily svou pozorností, myšlením, cítěním a jednáním od Boha a propadly nevědomosti a zlu.

- Projevený vesmír je ve své podstatě ryze duchovní energie, samotné světlo vědomí JÁ JSEM. Vnímání hmotného světa je vytvářeno činností našich smyslů spojených s pozorovatelem a jako takové v absolutním vědomí neexistuje. Pozorovaný svět je pouze ryze duchovní energií vědomí. Tuto zkušenost je však nutné získat přímou zkušeností stavu vědomí, nikoliv myslí a domýšlením. Tuto skutečnost dnes chápou i přední vědci, ale přímé zakoušení této skutečnosti naším vědomím je možné teprve odstraněním nevědomosti v tomto směru. Nestačí jen pochopení, stejně jako nestačí pochopení, že nejsme tělem a myslí. Je nutná přímá zkušenost, že jsme v základu ryzím neomezeným vědomím své vlastní existence jako vědomí.

- Existuje mnoho různých vesmírů a světů, které mnohdy nejsou ani vzdáleně podobné tomu našemu, který jako lidé obýváme. Existují světy, které obývají individuální inteligence vyšší než ta naše lidská. Můžeme se na ně dívat jako na vyšší podoby růstu lidské inteligence. I starobylá písma hovoří o andělech, bozích apod. Jejich existence je evidentním faktem, současně ale ničím podstatným pro náš duchovní vývoj a zejména pro přímou praxi. Zkoumání a vstupování do jiných „světů“ a úrovní projevu nevede k duchovnímu vysvobození, třebaže je z lidské úrovně možné. Právě lidské tělo a jeho svět umožňuje potkat se v plném rozsahu s naukou, která vede k vysvobození z koloběhu zrodů a smrtí ega, a možnost praktikovat meditaci spočívající v soustředění pozornosti na samo vědomí a rozpouštění příčin nových vzniků ega a zrodů, což je zásadní pro dosažení vysvobození. Jakékoliv zabývání se jinými světy, dimenzemi či astrálem jen posiluje a vytváří ještě větší nesvobodu a nevědomost, která poutá do ega a utrpení. Vstupy do těchto úrovní se mohou otevřít nevědomě například při zneužívání a nesprávném použití různých druhů drog, což může z pohledu duchovního vývoje přinést značné zbytečné komplikace. Proto je nutné na to upozornit a být v tomto směru opatrný.

- Je-li pozornost věnovaná absolutnímu svobodnému pozorovateli stržena nepozorností, zapomenutím nebo působením sil projevených světů, dochází k vlévání oživující duchovní energie vědomí, pozornosti a životní síly, do pozorovaných zkušeností, a ty začínají žít na nás nezávislým životem, který je plně ovládán zejména zákonitostí příčiny a následku a podléhá energetické zákonitosti, která platí pro celý projev. Naše pravé JÁ tím ztrácí spojení s Bohem a vzniká nepravá klamná identita – ego, které je sice nositelem jáství a existence, ale je bezpodstatné – bez vědomého spojení s vědomím JÁ JSEM. Je žito projevenými tvary v podmíněných úrovních mysli a těla, a tak zákonitě podléhá smrti a zániku a prožívá utrpení a nesvobodu. Výsledkem je hromadění karmy, zla a utrpení.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Světlo a zákonitost projevu.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.