Podnikatelský

Mýtus

Nové vydání

Proč většina začínajících firem skončí

a jak tomu předejít

Michael E. Gerber

Nakladatelství incommunity

PODNIKATELSKÝ MÝTUS

Michael E. Gerber, 1995

Z anglického originálu: The E-Myth Revisited:
Why Most Small Businesses Don‘t Work and What to Do About It

Copyright © 2011 incommunity s. r. o.

Překlad: Petr Král

Grafická úprava a sazba: Karima Al-Salti

Stylistická editace a korektura: Kateřina Nová

Vydání první, 2011

Ve spolupráci s Mujuspech.cz

incommunity, s. r. o.

Drtinova 557/10

150 00 Praha 5

ISBN: 978-80-87524-09-1

www.incommunity.cz

www.mujuspech.cz

Věnováno mému otci,

kéž by tu ještě byl.

Obsah

Poděkování

Předmluva

Úvod

1. ČÁST: Podnikatelský mýtus a malá firma

1. Podnikatelský mýtus

2. Podnikatel, manažer a technik

3. Dětství – technikova fáze

4. Dospívání: potřeba pomoci

5. Mimo zónu pohodlí

6. Dospělost a perspektiva

2. ČÁST: Klíčová revoluce: nový pohled na firmu

7. Klíčová revoluce

8. Prototyp franchisy

9. Pracujte na své firmě, nikoli v ní

3. ČÁST: Budování fungující malé firmy

10. Proces firemního rozvoje

11. Váš program firemního rozvoje

12. Váš primární cíl

13. Váš strategický úkol

14. Vaše organizační strategie

15. Vaše strategie řízení

16. Vaše personální strategie

17. Vaše marketingová strategie

18. Vaše systémová strategie

19. Dopis pro Sáru

Epilog: Jak vrátit všem malým společnostem americký sen

Doslov: První krok

Poděkování

Rád bych vyjádřil svou nejhlubší vděčnost mnoha lidem, se kterými jsem pracoval na myšlenkách obsažených v této knize, jakož i za podporu potřebnou k jejímu dokončení.

Ilene Gerber, mojí ženě, partnerce a editorce, bez jejíž podpory a oddanosti pravdě a lásce k práci jak v našem byznysu, tak ve zbytku života, který spolu sdílíme, by ani kniha ani naše manželství nebylo možné.

Shaně, Kim, Hillary, Samovi a Alex Olivii, mým dětem, které mi dávají více, než dostávají, způsobem, který může znát jen otec.

Všem mým současným i minulým spolupracovníkům v E-myth Worldwide a našim klientům. Jejich závazek k myšlenkám v této knize dal význam slovům v ní obsaženým. Žili je, když to nebylo možné a když se to nezdálo jako dobrý nápad.

Tisícům našich zákazníků, kteří celá léta věřili naší integritě a kteří nás naučili přinejmenším tolik jako my je, co to znamená překonat nedostatky s elegancí.

Nancy a Bobovi Dreyfusovým, mé švagrové a švagrovi, jejichž moudrost, láska a velkorysý duch se mě dotkl víc, než pravděpodobně vědí.

Virginii Smithové z nakladatelství HarperBusiness, která se starala a pomáhala mi v nejtěžších momentech psaní této knihy.

A konečně všem čtenářům, kteří tak nadšeně podporují moji práci.

Díky vám všem.

Předmluva

Je tomu již 15 let, co vyšel Podnikatelský mýtus poprvé. V mém případě to bylo 15 plných let. Událo se toho od té doby hodně – v mé rodině, v mém podnikání, v mém životě. Mnoho báječných věci, mnoho dobrých věcí, mnoho obtížných věcí. A pokud je pravda co řekl Don Juan v Příbězích síly, že „Základní rozdíl mezi obyčejným mužem a bojovníkem je ten, že bojovník bere všechno jako výzvu svým schopnostem, zatímco obyčejný muž se na všechno dívá jako na požehnání nebo ránu osudu,“ pak jsem také vinen, že jsem byl obyčejný muž jako ostatní a příležitostně jsem se povznášel do stavu bojovníka, když Bůh uznal za vhodné dát mi potřebnou sílu.

V průběhu těchto 15 let jsem se ocitl blízko finanční a byznysové katastrofě stejně jako neuvěřitelným vítězstvím; rozvinul jsem 16leté manželství ve vynikající partnerství se svou ženou, Ilene; stal jsem se otcem 2 pozoruhodných dětí, Sama a Alex Olivie (celkem jich máme 5, ve věku od 9 do 38); díky své dceři Kim a mému zeťovi Johnovi, kteří náš obdařili Sárou, Elijahem, Noahem, Hanou a Isaiahem, jsem se stal dědečkem; cestoval jsem po celém světě a přednášel pro statisíce majitelů malých firem v Austrálii, Kanadě, Španělsku, Novém Zélandu, Japonsku, Portoriku, Mexiku, Indonésii a samozřejmě téměř v každém větším městě USA. A přes to všechno jsem byl vděčný příjemce bezmezné podpory a péče od mnoha těch, jejichž životů jsem se nějakým způsobem dotkl a jimž jsem zkřížil cestu.

V krátkosti to byly roky vzrušující, náročné, frustrující, vyčerpávající, oslabující, nudné, poučné i odměňující a po tom všem na tom každý něco málo vydělal, zejména chlap v mém věku, který neváhá jít proti zdi bez ohledu na škody, které způsobí nejdůležitějším orgánům svého těla.

Tato kniha je pak produktem posledních 15 let stejně jako 15 let, která jim předcházela. Bylo to téměř přesně 8 let před napsáním Podnikatelského mýtu, když jsem založil naši společnost E-myth Worldwide, která poskytla energii a zkušenosti pro úhel pohledu, o nějž se dělím s těmi z vás, kteří četli první vydání Podnikatelského mýtu, stejně jako s těmi, kteří budou číst toto vydání.

V průběhu let, která uplynula od prvního vydání Podnikatelského mýtu mě mnoho čtenářů – stejně jako mnoho našich klientů z řad malých firem – žádalo o vyjasnění specifických aspektů pohledu Podnikatelského mýtu, aby je mohli lépe aplikovat v jejich firmách. Tato kniha odpovídá na mnohé otázky, k nimž dal v průběhu let Podnikatelský mýtus podnět, a nabízí novým i předchozím čtenářům příležitost přistoupit k jejich podnikání s obnovenou silou a zostřeným úsudkem díky rozšířeným zkušenostem s principy Podnikatelského mýtu.

V tomto směru jsem se snažil zodpovědět nejdůležitější otázky týkající se principů popisovaných v jednotlivých kapitolách prostřednictvím rozhovoru s úžasnou ženou jménem Sára (což není její skutečné jméno), s níž jsem strávil trochu času během uplynulých let. Sářiny podnikatelské zkušenosti, její trpělivost, inteligence a nadšení mi pomohly řešit náročné problémy našich klientů z řad malých podnikatelů při reorganizaci jejich myšlenek stejně jako jejich firem. Je to v reakci na Sářiny frustrace a její velmi osobní dotazy, že jsem se snažil vyjasnit pro čtenáře úhel pohledu Podnikatelského mýtu. Doufám, že Sára a její otázky jsou pro vás stejně tak zajímavé, jako byly pro mne.

Ještě předtím, než vám představím Sáru, bych se s vámi rád podělil o některé své myšlenky na malé firmy a na jejich majitele.

Lidé se mne často ptají: „Co znají majitelé neobyčejných firem a co ostatní ne?“

Na rozdíl od všeobecného přesvědčení mi má zkušenost ukazuje, že lidé, kteří jsou mimořádně dobří v podnikání, nejsou dobří pro to, co vědí, ale pro jejich neukojitelnou touhu vědět víc.

Problém většiny krachujících firem, se kterými jsem se setkal, není v tom, že by jejich majitelé nevěděli dost o financích, marketingu, managementu a řízení – nevědí, ale to jsou věci, které je snadné se naučit – místo toho tráví svůj čas obhajováním toho, co si myslí, že vědí. Nejlepší podnikatelé, se kterými jsem se setkal, jsou odhodláni udělat to pravé bez ohledu na cenu či náklady.

A když mluvím o dělání toho pravého, nemluvím jen o podnikání.

Mám na mysli, že existuje něco povznášejícího, nějaká vize, perspektiva nějakého vyššího cíle, k jehož dosažení by mělo „to správné počínání“ sloužit.

Jakési etické přesvědčení, morální princip, jakási univerzální pravda.

Tím nechci říct, že ti, které mám sklon považovat za výjimečné, to popisují ve všech případech stejně. Mnozí nemohou. I kdyby měli sklon, chybí jim pro to potřebná slova. Přesto to u nich je všechno stejné. Můžete to vidět v jejich očích, cítit jak to vyzařuje z jejich těla, slyšet v zabarvení jejich hlasu.

Na druhou stranu, bez ohledu na hledání „něčeho vyššího“, ti nejlepší z nejlepších, které jsem poznal, jsou mimořádně prakticky založení lidé (neobyčejně střízlivě založení); mají nutkání starat se o detaily, jsou pragmatičtí, realističtí, v kontaktu s realitou každodenního života. Vědí, že firma nekončí neúspěchem tím, že nedosáhne velikosti nějakým vznešeným a principiálním způsobem, ale tím, co se děje v každém koutě firmy – při telefonování zákazníkům, v expedici, u pokladny.

U těch největších, které znám, se mi zdá, že intuitivně rozumějí tomu, že jediná cesta, jak dosáhnout něčeho většího, je soustředit svou pozornost na velké množství zdánlivě bezvýznamných, nedůležitých a nudných věcí, z nichž se skládá každé podnikání (a z nichž se skládá i celý život).

Tyto všední a nudné maličkosti, pokud se dělají správně, s příslušným záměrem a pozorností, ve svém souhrnu vytvářejí jasně rozeznatelnou podstatu, pomíjivou kvalitu, která odlišuje každou vynikající firmu, s níž jste kdy měli co do činění, od jejích průměrnějších protějšků, jejichž majitelé jsou spokojení, když jednoduše přežijí další den.

Ano, jednoduchá pravda o těch nejlepších podnikatelích, které jsem poznal, je v tom, že jsou skutečně okouzlení neuvěřitelným vlivem maličkostí, které jsou dělány správně.

Právě tomuto skutečnému okouzlení je věnována tato kniha.

Tato kniha je průvodcem pro ty, kteří vidí rozvoj výjimečného podnikání jako nikdy nekončící hledání, nepřetržité zkoumání, aktivní zápas se světem různých sil působících v nás i mimo nás, který neustále uvádí v úžas a zmatek skutečné hledače pravdy mezi námi svou ohromující různorodostí, nekonečnými překvapeními a nevýslovnou složitostí.

I když se to může zdát samozřejmé, toto zaujetí rozvojem výjimečné firmy není stejné jako zaujetí úspěchem. Rozhodně ne tím úspěchem, který máme obvykle na mysli. Nějakým závěrečným stadiem, při jehož dosažení může člověk prohlásit: „Mám to, dokázal jsem to!“ Protože mě mé zkušenosti moc dobře naučily, že závěrečná stadia při budování výjimečné firmy jsou okamžitě nahrazována těmi počátečními.

Takže tato kniha není o závěrech, ale o začátcích, o té nikdy nekončící hře, báječném a fascinujícím procesu, o neustálém rozvíjení našich smyslů a našeho vědomí, naší lidskosti, o věcech, které můžou být pouze výsledkem naší přítomnosti v daném okamžiku a toho, že věnujeme pozornost tomu co se děje okolo nás.

Věřím, že naše podnikání nám může sloužit jako zrcadlo, abychom se viděli takoví, jací jsme, abychom viděli, co opravdu víme a co nevíme, a v němž se budeme moci upřímně, přímo a bezprostředně pozorovat.

Věřím, že naše podnikání se může stát vzrušující metaforou „The Way.“

Jeden moudrý člověk řekl: „Poznej sám sebe.“ Podnikateli na cestě za poznáním mohu k tomuto moudru pouze popřát šťastnou cestu a hodně štěstí.

Mohl bych také přidat několik poučných slov jiného moudrého muže, Anthonyho Greenbanka, který v knize The Book of Survival píše: „Chcete-li přežít v nemožné situaci, nepotřebujete reflexy pilota formule jedna, Herkulovy svaly a Einsteinův mozek. Stačí prostě vědět, co máte dělat.“

Příjemné počtení.

Michael E. Gerber

Santa Rosa, California

červen 2001

Úvod

Myslím, že v každé firmě nejspíš existuje někdo,

kdo pomalu, ale jistě cvokatí.

Joseph Heller

Something Happened

Pokud vlastníte malou firmu nebo pokud si ji chcete založit, byla tato kniha napsána právě pro vás.

Představuje mnoho tisíc hodin práce, kterou jsme za posledních 24 let v E-myth Worldwide udělali. Ilustruje přesvědčení vytvořené a podpořené zkušenostmi, které jsme získali od tisíců majitelů malých firem, se kterými jsme pracovali.

Je to přesvědčení, které tvrdí, že malé firmy ve Spojených státech jednoduše nejsou k ničemu; závisí to na lidech, kteří je vlastní.

A také jsme zjistili, že lidé, kteří v této zemi vlastní malou firmu, pracují mnohem více, než by museli, aby dostali vynaloženou energii zpět.

Ve skutečnosti není problémem to, že by majitelé malých firem v této zemi nepracovali, problém je spíše v tom, že se věnují nesprávným činostem.

Výsledkem toho je, že většina jejich firem končí chaosem – jsou neřiditelné, nepředvídatelné a nic svým majitelům nepřinášejí.

Stačí se podívat na čísla.

Firmy se ve Spojených státech vznikají a krachují stále ohromující rychlostí. Každoročně zde založí firmu nějakého druhu více než milion lidí. Statistiky nám říkají, že alespoň 40 % z nich do konce prvního roku přestane existovat.

Do pěti let jich skončí krachem více než 80 % – tedy 800 tisíc.

A tím špatné zprávy nekončí, pokud jste majitel malé firmy, která přežila prvních pět let, ještě stále nemáte vyhráno. Protože více než 80 % malých firem, které přežily prvních pět let, zkrachuje v druhých pěti letech.

Proč tomu tak je?

Proč se tolik lidí pouští do podnikání jen proto, aby neuspěli?

Z čeho se nedokážou poučit?

Proč, když je dnes dostupných tolik informací o tom, jak být úspěšný v podnikání, tak málo lidí opravdu úspěšných je?

Tato kniha odpovídá na tyto otázky.

Pojednává o čtyřech podstatných tezích, které – pokud jim porozumíte a vezmete si je k srdci – vám dají sílu k vytvoření malé firmy, která vám přinese neobyčejné vzrušení a osobní uspokojení.

Ignorujte je a s největší pravděpodobností se připojíte ke statisícům lidí, kteří každoročně vkládají svou energii a kapitál – i svůj život – do zakládání malých firem a neuspějí, nebo k mnoha těm, kteří celá léta zápasí o přežití.

TEZE 1 Ve Spojených státech přežívá mýtus – nazývám ho Podnikatelský mýtus (E-MYTH) – který říká, že malé firmy zakládají podnikatelé, kteří riskují kapitál, aby dosáhli zisku. Tak to prostě není. Pravý důvod, proč se lidé pouštějí do podnikání, má s podnikáním málo společného. Ve skutečnosti je naopak víra v tento podnikatelský mýtus nejvýznamnějším faktorem, proč tolik malých firem dnes končí krachem. Pochopení podnikatelského mýtu a aplikace tohoto pochopení na vytvoření a rozvoj malé firmy může být tajemstvím úspěchu jakkoliv velké společnosti.

TEZE 2 V americkém drobném podnikání dnes probíhá revoluce. Říkám jí klíčová revoluce. Mění nejen způsob podnikání ve Spojených státech a po celém světě, ale také to, kdo začíná podnikat, jakým způsobem podniká a pravděpodobnost jejich přežití.

TEZE 3 V samém centru této revoluce je dynamický proces, kterému v E-Myth Worldwide říkáme Proces Firemního Rozvoje. Pokud ho majitel malé firmy systematicky a záměrně aplikuje, má tento proces sílu transformovat jakoukoli malou firmu v neuvěřitelně efektivní organizaci. Naše zkušenosti ukazují, že pokud malá firma zahrne tento proces do svých každodenních aktivit a použije ho ke kontrole svého osudu, zůstane taková firma mladá a bude se jí dařit. Pokud ho bude ignorovat – což většina z nich dělá – omezí se na styl řízení, při kterém spoléhá na štěstí, stagnuje a nakonec zkrachuje. Důsledky jsou nevyhnutelné.

TEZE 4 Proces firemního rozvoje může systematicky aplikovat kterýkoliv majitel malé firmy metodou postupných kroků, jimiž začlení poznatky z klíčové revoluce do provozu své firmy. Tento proces se pak stává předpověditelnou cestou, jak dosáhnout výsledků a životaschopnosti v jakékoliv malé firmě, jejíž majitel je ochoten věnovat čas a pozornost, které jsou potřeba pro její rozkvět.

Od založení firmy E-Myth Worldwide v roce 1977 jsme pomáhali více než 25 tisícům majitelů malých firem s implementací procesu firemního rozvoje a tisíckrát jsem byl svědkem jeho úspěšnosti.

Dovolil bych si tvrdit, že žádná organizace nemá tolik přímých zkušeností s aplikací poznatků klíčové revoluce a procesu firemního rozvoje na rozvoje malé firmy, než jaké jsme získali my u firmy E-Myth Worldwide. A přestože tento proces není žádný „všelék“ a vyžaduje tvrdou práci, je to vždy potěšitelná práce a také je to jediná práce, o níž vím, že vám dá úroveň kontroly, kterou potřebujete k tomu, abyste dosáhli toho, co v podnikání chcete. Vlastně je to práce, která vám změní vaše podnikání i váš život.

Tato kniha je o dosahování výsledků – není to jen návod „jak na to“. Protože vy i já víme, že knihy typu „jak na to“ nefungují. Je třeba lidské práce.

A k práci vede lidi nějaká myšlenka, pro kterou stojí za to pracovat, spolu s jasným pochopením toho, co je potřeba udělat.

Teprve tehdy, když se taková myšlenka pevně integruje do způsobu, jakým myslíte a provozujete svou firmu, stávají se návody typu „jak na to“ smysluplnými.

Tato kniha je o takové myšlence, která říká, že vaše podnikání není nic víc než přesným odrazem toho, kdo jste.

Pokud je vaše myšlení nedbalé, bude vaše podnikání také nedbalé.

Pokud jste chaotičtí, bude vaše podnikání také chaotické.

Pokud jste chamtiví, vaši zaměstnanci budou také chamtiví, budou odevzdávat stále méně a méně svých schopností a sami budou naopak požadovat stále více.

Pokud jsou vaše informace o tom, co je třeba udělat, omezené, do vašeho podnikání se toto omezení také promítne.

Takže pokud se vaše podnikání má změnit – a měnit se musí nepřetržitě, aby prospívalo – musíte se změnit nejprve vy. Pokud se změnit nechcete, vaše podnikání vám nebude schopné dát to, co od něj očekáváte.

První změna, kterou je potřeba se zabývat, souvisí s vaši představou o podnikání a co vše to obnáší, aby fungovalo.

Pokud skutečně pochopíte vztah, který musí mít každý majitel ke svému podnikání, aby fungovalo, pak vás mohu ujistit, že vaše podnikání a váš život nabere na vitalitě a novém významu.

Budete vědět, proč se tolika lidem nedaří ze svého podnikání získat, co chtějí.

Uvidíte téměř magické příležitosti pro každého, kdo správným způsobem založí malou firmu, kdo skutečně chápe jeho potřeby a má k dispozici potřebné nástroje.

Tisíckrát jsem viděl, jak se to stalo, v jakémkoli podnikání, které si dovedete představit, s lidmi, kteří nevěděli vůbec nic o podnikání, když začínali.

Mým přáním je, aby to začalo fungovat i vám, až dočtete tuto knihu.

1. ČÁST

Podnikatelský mýtus a malá firma

1. KAPITOLA

Podnikatelský mýtus

Opájejí se prací, aby sami sebe neviděli ve své pravé podobě.

Aldous Huxley

Podnikatelský mýtus... Má ve Spojených státech hluboké kořeny a připomíná hrdinské ságy.

Představte si typického podnikatele a na mysli vám vytane herkulovský obraz: mužská nebo ženská postava ošlehaná větrem, která stojí osamoceně a čelí živlům, statečně vzdoruje nepřekonatelným problémům, šplhá po strmých a zrádných skalních stěnách – to vše proto, aby uskutečnila sen o vybudování vlastní firmy.

Z této legendy přímo čiší ušlechtilost, vznešené nadlidské úsilí, úžasné zaujetí pro vyšší ideály.

Jistě, takoví lidé také jsou, ale podle mých zkušeností jsou vzácní.

Mezi tisíci podnikatelů, které jsem za posledních dvacet let měl možnost poznat a pracovat s nimi, bylo jen málo opravdových podnikatelů v době, kdy jsem se s nimi setkal.

Jejich vize byla ve většině případů pryč.

Jejich nadšení pro lezení se proměnilo v hrůzu z výšek.

Skalní stěna se stala něčím, co nelze zdolat, ale čeho je třeba se křečovitě držet.

Vyčerpání bylo běžné, veselí vzácné.

Cožpak nebyli všichni ti lidé kdysi opravdovými podnikateli? Koneckonců založili své vlastní firmy. Museli mít nějaký sen, který je přiměl podstoupit takové riziko.

Ale pokud ano, kde byl ten sen teď? Proč vybledl?

Kam zmizel ten podnikatel, který založil svou vlastní firmu?

Odpověď je prostá: Onen podnikatel existoval jenom chvíli.

Jen prchavý okamžik.

A pak to bylo pryč. Ve většině případů navždy.

Pokud podnikatel vůbec přežil, tak jen jako mýtus, který vznikl z nepochopení toho, kdo a proč začíná podnikat.

Z nepochopení, které nás přišlo draho – více než si dovedeme představit – v podobě promrhaných zdrojů, ztracených příležitostí a promarněných životů.

Tomuto mýtu, tomuto nepochopení říkám podnikatelský mýtus.

Své kořeny má tento mýtus ve Spojených státech v romantické představě, že malé firmy jsou zakládány podnikateli, přestože tomu ve skutečnosti tak není.

Kdo tedy v Americe zakládá malé firmy?

A proč?

PODNIKATELSKÝ ZÁCHVAT

Abychom porozuměli podnikatelskému mýtu a onomu nepochopení v jeho jádru, pojďme se blíže podívat na člověka, který se do podnikání pouští. Ne poté, co se do něj pustil, ale předtím, než začal.

Když už jsme u toho, kde jste byli vy, než jste se pustili do podnikání a založili firmu? A pokud uvažujete o tom, že se do něj pustíte, kde jste teď?

Pokud jste stejní jako většina lidí, které znám, pracovali jste pro někoho jiného.

Co jste dělali?

Pravděpodobně nějakou technickou práci, stejně jako většina lidí, kteří začínají podnikat.

Pracovali jste jako tesaři, mechanici nebo strojníci.

Pracovali jste jako účetní nebo jste stříhali pudly v psím salónu, byli jste projektanti nebo kadeřníci, holiči nebo programátoři, doktoři nebo autoři technické literatury, grafici nebo auditoři, bytoví architekti, instalatéři nebo prodejci.

Ať jste dělali cokoli, dělali jste technickou práci.

A dělali jste ji pravděpodobně zatraceně dobře.

Ale dělali jste ji pro někoho jiného.

Pak, jednoho dne, bez zjevné příčiny, se něco stalo. Mohlo to být počasí, narozeniny nebo maturita vašeho potomka. Mohl to být výplatní šek, který jste dostali v pátek odpoledne nebo se na vás šéf úsečně podíval a vám to nesedlo. Mohl to být pocit, že váš šéf dostatečně neoceňuje váš podíl na úspěchu jeho firmy.

Mohlo to být cokoli, nezáleží na tom, co. Ale jednoho dne, bez zjevné příčiny, vás zasáhl podnikatelský záchvat. A počínaje tímto dnem už váš život nikdy neměl být stejný.

Uvnitř hlavy vám znělo asi něco takového: „Co tady dělám? Proč pracuju pro tohohle chlápka? Zatraceně, vím toho o firmě a jejím fungování stejně jako on. A kdyby nebylo mě, tak žádnou firmu nemá. Každej trouba může podnikat a já pro jednoho dělám.“

A v okamžiku, kdy jste se začali zajímat o to, co se vám honí hlavou, a vzali jste si to k srdci, byl váš další osud zpečetěn.

Vzrušení vyplývající z myšlenky na přeříznutí pupeční šňůry se stalo vaším stálým společníkem.

Myšlenka na vlastní nezávislost vás pronásledovala na každém kroku.

Představa, že jste svým vlastním šéfem, že děláte věci, které chcete, zpíváte své vlastní písně, se stala neodolatelnou posedlostí.

Jakmile vás jednou zasáhl podnikatelský záchvat, nebylo pro vás úlevy.

Nedokázali jste se toho zbavit.

Museli jste založit vlastní firmu.

FATÁLNÍ PŘEDPOKLAD

V křečích svého podnikatelského záchvatu jste se stali obětí toho nejkatastrofálnějšího předpokladu ohledně začátku podnikání, z něhož lze vůbec vycházet.

Je to předpoklad, ze kterého vycházejí všichni „technici“, kteří se pouštějí do podnikání, předpoklad, který od prvního okamžiku předurčuje osud firmy, od slavnostního otevření až po její likvidaci.

Tento fatální předpoklad je: pokud rozumíte technické práci v podnikání, pak rozumíte i podnikání, které se touto technickou prací zabývá.

Důvod, proč je tento předpoklad fatální, je: protože to není pravda.

Ve skutečnosti je to hlavní příčina toho, proč většina malých firem krachuje!

Technická práce ve firmě a firma, která se zabývá touto technickou prací, jsou dvě naprosto odlišné věci!

Bohužel technik, který zakládá svou firmu, si tuto skutečnost neuvědomuje.

Z hlediska technika, který se stal obětí podnikatelského záchvatu, není firma firmou, ale místem, kam chodí do práce.

A tak se z tesaře, elektrikáře nebo instalatéra stane samostatný podnikatel.

Holič si otevře holičství.

Autor technické literatury si založí firmu, která se věnuje technické literatuře

Kadeřník si otevře salón krásy.

Elektroinženýr začne podnikat v oblasti polovodičů.

Hudebník si otevře obchod s hudebninami.

Všichni věří, že protože rozumí technické práci, jsou okamžitě a výsostně kvalifikováni k tomu, aby řídili firmu, která se prací tohoto druhu zabývá.

A to prostě není pravda!

Ve skutečnosti místo toho, aby znalost technické práce byla jejich největší předností, stává se jejich největším nedostatkem.

Kdyby totiž technik nevěděl, jak dělat tu technickou práci ve své firmě, musel by se naučit, jak na to.

Byl by donucen naučit se, jak řídit firmu, místo toho, aby dělal práci sám.

Opravdovou tragédií je to, že když se stane obětí fatálního předpokladu, firma, která ho měla osvobodit od limitů, které měl v zaměstnání, si ho naopak zotročí.

Práce, kterou velmi dobře znal a ovládal, se najednou stává jedním pracovním úkonem a přibývá tucet dalších, o nichž neví vůbec nic.

Přestože to byl podnikatelský záchvat, který byl podnětem k založení firmy, je to technik, který v ní musí pracovat.

A podnikatelský sen se rázem mění v technikovu noční můru.

Pohleďte, jak mladá žena peče koláče.

Pohleďte, jak mladá žena zakládá vlastní pekárnu.

Pohleďte, jak se z mladé ženy stává stařena.

Se Sárou jsem se seznámil v době, kdy už tři roky samostatně podnikala. Řekla mi: „Byly to tři nejdelší roky mého života.“

Její firma se jmenovala Koláče všeho druhu (není to skutečné jméno).

Popravdě, Sářina firma nebyla jen o koláčích všeho druhu – ve skutečnosti byla o práci všeho druhu. Práci, kterou dělala Sára. Práci, kterou Sára kdysi nade vše milovala. A k tomu práci, kterou předtím nikdy v životě nedělala.

„Ve skutečnosti,“ vyprávěla mi Sára, „nejenže nenávidím všechnu tuhle práci (rozpřáhla ruce, jako by chtěla obejmout malý krámek, v němž jsme stáli), ale nenávidím (téměř zlostně to slovo zdůraznila), nenávidím pečení koláčů. Nemůžu vystát pomyšlení na koláče. Nemůžu vystát vůni koláčů. Nemůžu vystát pohled na koláče.“ A pak se rozplakala.

Sladká vůně čerstvě upečených koláčů zaplnila vzduch.

Bylo sedm hodin ráno a krámek Koláče všeho druhu otevíral za třicet minut. Sářiny myšlenky však byly někde jinde.

“Je sedm hodin,“ řekla, jako by mi četla myšlenky a otírala si oči zástěrou. „Uvědomujete si, že jsem tady od tří od rána? A že jsem vstávala ve dvě, abych se připravila? A až budu mít koláče připravené, otevřu krám, postarám se o své zákazníky, uklidím, zavřu krám, dojdu nakoupit, spočítám tržbu, zajdu do banky, navečeřím se a připravím koláče na zítra, to už bude půl desáté nebo deset večer, a až budu mít tohle všechno hotové, to znamená v době, prokristapána, kdy už by se každý normální člověk prací nezabýval, tak si budu muset ještě sednout a vyřešit, jak příští měsíc zaplatím nájem?

A to všechno (znovu unaveně rozpřáhla ruce, jako by chtěla zdůraznit každé slovo, které právě řekla) je proto, že mi moji nejlepší přátelé tvrdili, že bych byla blázen, kdybych si neotevřela pekárnu, když jsem v pečení koláčů tak dobrá? A co horší, já jim to uvěřila! Viděla jsem v tom cestu, jak se zbavit toho strašného zaměstnání, které jsem měla. Považovala jsem to za cestu ke svobodě, k tomu, že budu dělat práci, kterou mám ráda, a budu ji dělat pro sebe.“

Její lamentování se ubíralo směrem, který jsem nechtěl přerušovat. Tiše jsem čekal, abych slyšel, co bude říkat dál.

Místo toho nakopla pravou nohou obrovskou černou troubu před sebou.

„Sakra!“ vybuchla.

„Sakra, sakra, sakra!“

Aby dodala svému klení důraz, ještě jednou kopla do trouby. A pak zoufale klesla, hluboce si povzdechla a ovinula si ruce kolem těla.

„Co teď budu dělat?“ vzdychla téměř šeptem. Bylo mi jasné, že se neptá mě, ale sama sebe.

Sára se opřela o stěnu, dlouhou chvíli zůstala nehybně stát a dívala se do země. Velké hodiny na zdi v prázdném krámě hlasitě tikaly. Slyšel jsem, jak na rušné ulici před krámkem projíždějí auta; město se probouzelo k životu. Slunce pronikavě svítilo čistě umytými okny a ozařovalo lesklou dubovou podlahu před prodejním pultem.

Viděl jsem v pruhu světla prach visící ve vzduchu, jako by čekal, až Sára promluví.

Byla až po uši v dluzích.

Utratila všechno, co měla, a ještě něco navíc, aby vybudovala tento roztomilý obchůdek.

Podlaha byla z nejlepšího dubového dřeva.

Trouby byly ty nejlepší, které se daly sehnat.

Regály na zboží byly nádherné, ty nejlepší, jaké se daly koupit.

Vložila do tohohle místa své srdce, stejně jako je dříve vkládala do svých koláčů, jako malá se zamilovala do pečení pod vedením své tety, která žila s jejich rodinou, když Sára vyrůstala.

Teta zaplňovala jejich rodinnou kuchyni stejně jako Sářino dětství lahodnou vůní čerstvě upečených koláčů. Také Sáru zasvětila do tajemství celého procesu: do hnětení těsta, čištění trouby, přípravy plechů na pečení, jejich vysypávání moukou, pečlivého krájení jablek, třešní, rebarbory a broskví. Byla to práce vykonávaná s láskou.

Teta ji opravovala, když se ve své nedočkavosti snažila celý proces urychlit.

Také jí stále znovu a znovu opakovala: „Sáro, drahoušku, máme všechen čas světa. Péct koláče neznamená závodit s časem. Péct koláče znamená péct koláče.“

A Sára se domnívala, že jí rozumí.

Teď však věděla, že péct koláče znamená „závodit s časem“. Pečení koláčů pro ni navždy ztratilo své kouzlo. Nebo si to alespoň myslela.

Hodiny nadále hlasitě tikaly.

Koukal jsem se na Sáru a zdálo se mi, že se čím dál víc propadá do sebe.

Věděl jsem, jak skličující pro ni musí být skutečnost, že se topí v dluzích a že si připadá bezmocná, že neví, co s tím udělat. Kde teď byla její teta? Kdo jí teď řekne, co dál?

„Sáro,“ oslovil jsem ji co nejopatrněji.

„Je na čase začít se o koláčích učit všechno znovu od začátku.“

Technik, který se stane obětí podnikatelského záchvatu, trpí tím, že z práce, kterou miloval, se stane zaměstnání. Práce, která se zrodila z lásky, se mění v otravu mezi změtí dalších méně známých a méně příjemných povinností. Místo aby si zachovala svoji zvláštnost reprezentující jedinečné dovednosti, které technik má a na jejichž základě svou firmu založil, stává se práce triviální záležitostí, něčím, co je prostě třeba udělat, aby zbyl ještě prostor na všechno ostatní, co se musí udělat.

Řekl jsem Sáře, že každý technik, který se stane obětí podnikatelského záchvatu, získá stejnou zkušenost jako ona.

První je nadšení, druhá je hrůza, třetí je vyčerpání a nakonec zoufalství. Strašlivý pocit ztráty – nejen ztráty toho, co mu bylo nejbližší, jeho speciálního vztahu ke své práci, ale ztráty smyslu života, ztráty sebe sama.

Sára se na mne dívala s výrazem úlevy, jako bych viděl její situaci a přitom ji neodsuzoval.

„Znáte situaci,“ řekla. „Ale co teď budu dělat?“

„Musíte na to jít krok za krokem,“ odpověděl jsem.

„Problém technika není jediný, se kterým se budete muset vypořádat.“

2. KAPITOLA

Podnikatel, manažer a technik

A pak během svého života jeden člověk získá mnoho osobnostních rysů, mnoho různých osobností, mnoho různých „já“, protože každé z nich, když se objeví a mluví nezávisle na ostatních samo o sobě, si říká „já“.

Jean Vaysse

Před probuzením

Ne, problém technika není jediným problémem.

Je to mnohem komplikovanější problém.

Problém je, že každý, kdo začne podnikat, je vlastně třemi lidmi v jednom těle: podnikatelem, manažerem a technikem.

A navíc je umocněn faktem, že zatímco každá z těchto osobností chce být šéfem, žádná z nich nechce mít šéfa.

Společně tedy založí firmu, aby se zbavily šéfa, čímž konflikt začíná.

Abych vám ukázal, jak se to v nás všech projevuje, podívejme se na způsob, jakým spolu naše rozdílné osobnosti komunikují. Pojďme se podívat na dvě osobnosti, které jsou nám všem dobře známé: na tlusťocha a hubeňoura.

Už jste se někdy rozhodli držet dietu? Jednoho sobotního odpoledne sedíte před televizí a sledujete soutěž v atletice, žasnete nad výdrží a obratností atletů. Jíte sendvič, již druhý od chvíle, kdy jste se před dvěma hodinami posadili k televizi. Cítíte se leniví při pohledu na všechen ten pohyb na obrazovce, když se ve vás najednou někdo probudí a spustí: „Co to děláš? Podívej se na sebe, jsi tlustej! Jsi z formy! Udělej s tím něco!“

Stalo se to asi už každému z nás. Někdo se v nás probudí s naprostou odlišným obrázkem toho, kým bychom mohli být a co bychom měli dělat. Pro tento případ mu říkejme hubeňour.

Co je tenhle hubeňour zač? On je ten, který používá slova jako disciplína, cvičení, organizace. Je netolerantní, škrobený, puntičkářský – svým založením tyran.

Hubeňourovi se oškliví tlustí lidé. Nesnese jen tak sedět a nic nedělat. Neustále musí být v pohybu. Žije pro akci.

Hubeňour právě převzal otěže. Dávejte pozor – věci se brzy změní.

Než si to stačíte uvědomit, vyhodíte z ledničky všechno jídlo, po kterém se tloustne. Koupíte si nové běžecké boty, činky a sportovní oblečení. Věci se od teď změní. Budete žít úplně jiný život. Naplánujete si nový denní režim: vstávat v pět, uběhnout pět kilometrů, studená sprcha v šest, k snídani celozrnný toust, černou kávu a půlku grepu; pak dojet do práce na kole, návrat domů v sedm, uběhnout další tři kilometry, v deset jít spát – svět je už teď úplně jiný!

A opravdu to dokážete! V pondělí večer zjišťujete, že jste shodili jeden kilogram. Když usínáte, zdá se vám, jak jste vyhráli bostonský maraton. Proč ne? Půjde-li to takhle dál, tak je to jen otázka času.

V úterý večer se postavíte na váhu. Další půlkilo dole! Jste neuvěřitelní. Fantastický. Ve středu do toho dáte opravdu všechno. Ráno budete cvičit o hodinu déle a večer o půl hodiny.

Nemůžete se dočkat, až se postavíte na váhu. Svléknete se do naha, třesete se v koupelně plni očekávání, co vám váha ukáže. Lehkým krokem si na ni stoupnete a podíváte se dolů. A vidíte … nic se nestalo. Neshodili jste ani gram. Vaše váha je stejná jako v úterý.

Zmocňuje se vás plíživá deprese. Začnete cítit mírný záchvěv odporu. „Po vší té námaze? Po tom všem potu a úsilí? A pak – nic? To není fér.“ Ale pokrčíte nad tím rameny. Zítra je také den. Jdete spát a slibujete si, že ve čtvrtek se do toho pustíte ještě usilovněji. Něco se ale změnilo.

Nevíte, co se změnilo, dokud nepřijde čtvrteční ráno.

Venku prší.

V pokoji je zima.

Něco se mnou je.

Co je to?

Minutu nebo dvě na to nemůžete přijít.

A pak vám to dojde: ve vašem těle je někdo jiný.

Je to tlusťoch!

Vrátil se!

A nechce se mu běhat.

Ve skutečnosti se mu dokonce vůbec nechce vylézt z postele. Venku je zima. „Běhat? Děláš si legraci?“ Tlusťoch s něčím takovým nechce mít nic společného. Jediné cvičení, které by ho snad mohlo zaujmout, je jezení!

Najednou zjistíte, že stojíte před lednicí – přehrabujete se v ní – pobíháte po celé kuchyni!

Jídlo je teď jediným vaším zájmem.

Maraton je pryč; stroj na hubnutí zmizel stejně jako sportovní oblečení, činky a běžecké boty. Zato tlusťoch se vrátil. Přebírá otěže do svých rukou a předvádí se v plné síle. Stává se nám to všem, znovu a znovu. Protože jsme byli oklamáni, abychom si mysleli, že jsme opravdu jen jednou osobou.

Jakmile se hubeňour rozhodl věci změnit, věřili jsme, že jsem to já, kdo učinil rozhodnutí.

Když se probere tlusťoch a vše vrátí do starých kolejí, myslíme si opět, že to je naše rozhodnutí. Ale to není já. Jsme to my. Hubeňour a tlusťoch jsou dvě úplně rozdílné osobnosti, s rozdílnými potřebami, rozdílnými zájmy a odlišnými životními styly. To je důvod, proč se nemají rádi. Oba chtějí úplně něco jiného. Problém je v tom, že pokud jste hubeňourem, jste úplně ovládáni jeho potřebami, jeho zájmy, jeho životním stylem.

A pak se něco stane – zklame vás váha, venku se ochladí, někdo vám nabídne šunkový sendvič. V ten okamžik se tlusťoch, který čekal v záloze, zmocní vaší pozornosti. Zmocní se kontroly. Opět jste jeho. Jinými slovy, pokud jste hubeňour, slibujete neustále věci, které by měl udělat tlusťoch.

A když jste tlusťochem, slibujete neustále věci, které by měl udělat hubeňour. Je možné se pak divit, že máme takové problémy s dodržením závazků, které jsme si dali?

Není to tím, že bychom byli nerozhodní nebo nespolehliví, ale tím, že každý jeden z nás je souborem různých osobností a každá z nich má své vlastní zájmy a způsoby, jak k věcem přistupuje. Žádat jakoukoliv z nich, aby jiné ustoupila, je pozvánka do bitvy, či dokonce vyhlášení války.

Každý, kdo někdy zažil spor mezi tlusťochem a hubeňourem (a nemáme je snad všichni?), ví o čem mluvím. Nemůžete být oběma; jeden z nich musí prohrát. A oba to moc dobře vědí.

A právě taková válka probíhá uvnitř každého majitele malé firmy. Je to však trojstranný boj mezi Podnikatelem, Manažerem a Technikem. Bohužel je to bitva, kterou nemůže nikdo vyhrát.

Pochopení rozdílů mezi nimi vám vysvětlí, proč tomu tak je.

PODNIKATEL

Podnikatelská osobnost přetváří ty nejtriviálnější podmínky na výjimečné příležitosti. Podnikatel je vizionář v nás. Snílek. Energie v pozadí každé lidské činnosti. Jiskra představivosti, která zapaluje oheň budoucnosti. Katalyzátor změn. Podnikatel žije budoucností, nikdy minulostí a zřídkakdy přítomostí. Je nejšťastnější, pokud dostane volnost k vytváření představ „co kdyby“ a „až jednou“. Ve vědě se podnikatelská osobnost věnuje nejvíce abstraktním a nejméně pragmatickým oblastem fyziky částic, čisté matematiky a teoretické astronomie. V umění se jí daří v kabaretní aréně. V byznysu je podnikatel inovátorem, velkým stratégem, tvůrcem nových metod pronikání či vytváření nových trhů. Gigentem, který hýbe světem – jako Sears Roebuck, Henry Ford, Tom Watson z IBM a Ray Kroc z McDonald’s.

Podnikatel je naší kreativní osobností – nejlépe se vždy uplatní, pokud má co do činění s neznámem, když se zabývá budoucností, když z možností vytváří pravděpodobnosti a chaos organizuje v harmonii.

Každá silná podnikatelská osobnost má neobyčejnou potřebu mít věci pod kontrolou. Při svém způsobu života ve vizionářském světě budoucnosti potřebuje mít kontrolu nad lidmi a událostmi v současnosti, aby se mohl soustředit na své sny.

Vzhledem ke své potřebě změny podnikatel vytváří kolem sebe velký zmatek, což je pravděpodobně znepokojující pro lidi, které zahrnul do svých projektů. Výsledkem je velmi často zjištění, že se ostatním rychle vzdaluje. Čím víc vepředu je, tím větší úsilí potřebuje, aby své následovníky utáhl za sebou. Podnikatelovým pohledem na svět se pak stává přesvědčení, že svět se skládá z nadbytku příležitostí a lidí, kteří mu svazují nohy.

Problémem tedy je, jak využít nabízených příležitostí, aniž by se topil v bahně přízemnosti?

Cestou, kterou obvykle volí, je vyhrožování, otravování, sdírání z kůže, lichocení, přemlouvání a nakonec, pokud vše selže, slíbí cokoli, jen aby udržel projekt v chodu. Pro podnikatele je většina lidí problém, kteří mu překáží na cestě k uskutečnění jeho snu.

MANAŽER

Osobnost manažera je pragmatická. Bez ní by nebylo žádné plánování, pořádek ani předpověditelnost. Manažer je ta část nás, která jde do železářství pro zboží, vrátí se do garáže a tam systematicky roztřídí všechny matice, šrouby a vruty různých velikostí do pečlivě označených zásuvek. Pak pověsí všechno nářadí podle dokonalého pořádku na stěnu – zahradnické náčiní na jednu stěnu, truhlářské na druhou – a aby si byl absolutně jistý, že tento řád nikdo nenaruší, namaluje na místo, kde každý nástroj visí, i jeho obrázek! Pokud podnikatel žije budoucností, manažer žije minulostí.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Podnikatelský mýtus.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.