Eva Nedvědová

NAJDI SI SVÉ PRÁDLO!

Líbeznice 2012

Text © Eva Nedvědová 2012

Cover Ilustration © Věra Novotná Machytková 2012

Ilustration © Filípek z 1.A a Eva Nedvědová 2012

ISBN 978-80-260-1887-2

Předmluva

Dvanáct povídek vzniklo díky nápadu mojí kamarádky Heleny Weigelové. Před několika lety jsem na táboře v Lukavci vyprávěla naše rodinné historky, ve kterých hrál hlavní roli převážně můj muž.

A tehdy mi Helena u odpolední kávičky řekla: „Ty, Nedvědko, to fakt nemá chybu, hodíš to někdy na papír ?“

Všem, kteří to chtějí číst.

Povídky nejsou fikce.
Všechny postavy existují nebo existovaly a jejich příběhy se staly.

Obsah

Test z anglického jazyka /2003/

Přítelkyně pana inženýra /1980/

Před orgánem v pyžamu /1982/

Kdo to šeptá? /1987/

Jednou v roce na Vánoce /1991/

Zlato a drahé kamení /2006/

Na WC se nesouloží /2004/

Najdi si své prádlo! /2008/

Artur od myslivce /2007/

Carlos od doktora /2008/

Hypnotizér /2000/

Rok zlodějů /2001/

Test z anglického jazyka

Jakub ve škole nikdy nepatřil do skupinky těch, kterým se říká premianti. Už od jeho první třídy pro nás byla třídní schůzka velkým utrpením.

Jeho problém nebyl ani tak v prospěchu, jako v tom, že byl jiný. A to se neodpouští! Na třídních schůzkách jsme poslouchali paní učitelku, která nám velmi důležitě sdělovala, že Kuba snědl při výtvarné výchově spolužákovi pomůcku, tedy přesněji, jablko a hrušku, kterou děti malovaly, že se při pracovním vyučování trefil do knoflíkové dírky pouze dvakrát, a když měl nakreslit paní učitelku, tak použil pouze černou fixu, proto byla jeho práce ohodnocena známkou pět.

Po třídní schůzce jsem si ho doma posadila na klín a zeptala se:

„Opravdu se ti ta paní učitelka tak moc nepovedla?“ „Nepovedla, byla strašně hnusná!“ Můj muž se ke mně otočil, vystrčil Jakuba ze dveří a…

„Řekla si o to, kráva! Co se má co nechat portrétovat!“

Výjimečně jsem s ním souhlasila.

Celých devět let jsme losovali, který z nás dvou půjde na třídní schůzku a těšili se, že na střední škole to už bude jiné. A když ne, tak přece platí pravidlo, že od osmnácti let se mohou zúčastnit třídních schůzek přímo studenti a ti už nemusí dál informovat rodiče. Ideální řešení. Konec stresování rodičů ze strany učitelů.

První třídní schůzka na střední škole se konala v září. Tam jsme chtěli jít oba, protože bylo téměř jisté, že se Kuba za tak krátkou dobu ještě nestačil profláknout. Den před třídní schůzkou jsme si hodili korunou. Vyhrál můj muž.

Schůzka začínala v 17.00 hodin. Kuba nám celkem neochotně oznámil, že chodí do třídy 1.A a ta je v 1.patře. Připomněla jsem, že by bylo dobré přijít přesně.

Můj muž přišel domů po sedmé hodině. Tvářil se značně kysele, sedl si do rohu sedačky, nalil panáka a řekl: „Tak jsem ze sebe udělal pěknýho blbce!“

Na třídní schůzku přijel s pětiminutovým zpožděním. Všichni rodiče měli sehnuté hlavy a psali něco na papír. Třídní učitelka mu mlčky ukázala na poslední řadu, kde nikdo neseděl. Na lavici objevil TEST Z ANGLICKÉHO JAZYKA.

Můj muž miluje testy všeho druhu, a ačkoliv někdy nechápu, jak je to možné, vychází z nich vždy jako absolutní nadprůměr. Když uviděl test, rozzářily se mu oči a začal s chutí doplňovat. Protože byl test hodně lehký, trvalo jeho vyplnění deset minut. Nebavilo ho jen tak sedět v lavici a pozorovat ostatní rodiče, kteří pořád psali. Zvedl se a šel odevzdat svůj test učitelce.

„Vy už jste hotový?“

„Ano jsem, ale vůbec nechápu, proč musí psát rodiče studentů prvního ročníku test z anglického jazyka? Bude snad moje jednička připsaná v prvním pololetí mému synovi?“

Paní učitelka se zatvářila překvapeně, potom se pobaveně usmála a řekla:

„Rozhodně nebude, protože jste si pane právě napsal rozřazovací test z anglického jazyka na dálkařích. Třídní schůzky obou prvních ročníků jsou dnes od 17.00 hodin dole v aule školy.“

„Promiňte“, vstala jedna maminka a špitla:

„Tak to já jsem tady taky špatně.“

A oba dva odešli dolů, do auly školy, kde právě končily třídní schůzky prvních ročníků.

Přítelkyně pana inženýra

„Dojdu si jenom něco koupit. Za chvíli jsem zpátky!“

Řekl můj muž a zavřel dveře našeho bytu.

Vařila jsem večeři a půlroční Kačka si hrála v ohrádce.

Chvíle se ale nějak protáhla. V jedenáct hodin večer ještě nebyl doma.

Usnula jsem. Probudilo mě hlasité třískání do strun kytary. Neznámý hudebník vůbec nepoužíval při své hře akordy. Zvuk zněl z velké dálky, ale nebezpečně se přibližoval. Ručičky budíku ukazovaly půl druhé.

Kytarista začal zpívat. Jeho řev, podbarvený hrou na kytaru bez akordů, bylo slyšet už hodně blízko a bohužel zcela zřetelně. To je snad zlý sen! Vstala jsem a zaposlouchala se do blížící se rýmovačky.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Najdi si své prádlo.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.