Nepotřebuješ se změnit

Jsi jedinečný

Anthony De Mello

editor Don Joseph Goewey

jota / 2022

Stop Fixing Yourself

Copyright © Anthony de Mello, 2021

Translation © Květa Kala, 2022

Překladatelská práva zajištěna prostřednictvím Sylvia Hayse Literary Agency, LLC, a Livia Stoia Literary Agency.

© Nakladatelství JOTA, s. r. o., 2022

ISBN epub: 978-80-7689-078-7

Poznámka editora

S učením Anthonyho (Tonyho) De Mella jsem se setkal před lety a obrovsky mi pomohlo. Posílilo ve mně vnímání hlubší roviny života. Ale stejně, možná to také znáte, praktikoval jsem jej sporadicky. O něco později mě na přání osudu pozvali přidat se k misi Tonyho spirituálního centra (De Mello Spirituality Center) a podílet se na šíření jeho učení před publikem po celém světě. Tak jsem získal novou příležitost ponořit se do Tonyho duchovní filosofie a jeho přístupu mnohem hlouběji. Pochopil jsem, jakou sílu má otevřít oči a pohlédnout pravdě do tváře: tedy, že všechno je, jak má být. I když je svět v naprostém chaosu, všechno je, jak má být. Jestli je to pravda, pak z ní vyplývá, že jsme všichni v naprostém pořádku, a nemusíme v sobě nic měnit ani opravovat. Nejsme problémem, který je třeba vyřešit. Existuje-li něco jako problém, pak je to právě fakt, že jsme zatím nepochopili, že všechno je tak, jak má být. Kvůli tomu zůstáváme úzkostliví, nejistí, plní strachu, odporu, zášti a agrese. Ve zkratce: trpíme, zatímco Tony tvrdí, že jediné, co nás obklopuje, je čisté božství na dosah ruky, které má moc protkat naše životy smyslem, krásou a bohatstvím. Stačí jej objevit. Všechny ty věci, které se v sobě marně snažíme změnit, se pak promění samy od sebe. Tím Tony poukazuje k Milosti, a právě ona leží v samotném srdci této sbírky jeho textů.

Tony světu ukázal, jak snadné je Milost objevit. Stačí si uvědomovat, co se v základu nás samých děje, dokud nás bdělost neprobudí k pravdě. A to zaručeně udělá.

Díky Tonymu jsem pochopil, jak naše společnost programuje lidi, aby si neustále šlapali po štěstí a ještě se za to obviňovali. Stejně jako mnoho z nás, i já jsem byl odchován na zastaralém příkrmu, kvůli kterému jsem uvěřil, že když budu tvrdě pracovat, přijde úspěch a z něj vytryskne moje štěstí. A tak jsem dělal, co mě učili. Dřel jsem, abych změnil sám sebe i svou situaci. Při setkání s Tonyho učením jsem si ale uvědomil, že takhle ke štěstí nedojdu. Naopak, to přesvědčení mi v něm bránilo, protože mě neustále pudilo chronicky hledat, a nenacházet. Ironií je, že když jsem poprvé otevřel jednu z Tonyho knih na náhodné stránce, koukal jsem právě na onu prapůvodní otázku, která poháněla moje zastaralé nastavení:

Co musíme udělat pro to, abychom se změnili?

Tonyho odpověď mě ohromila.

Nemusíte udělat nic, psal. Stačí si všímat světa kolem a světa uvnitř, být bdělý. Bdělost, psal, uvolňuje realitě prostor k tomu, aby nás proměnila. Už jen tím, tvrdil, že vědomě vnímáme, odpadne samo od sebe všechno, co je v nás falešné a neurotické, a spatříme božství, které nás obklopuje. Najednou uvidíme, že všechno je, jak má být. Právě v tu chvíli jsme šťastní, právě teď a tady a bylo tomu tak vždy. Právě teď jsme v míru a vždy jsme v něm byli, jenom jsme o tom neměli ponětí.

V takovém prozření se život stává nádherným, pokračoval, a jediné, co musíme udělat, je být si vědomi vlastních reakcí – kladných i záporných – a nechat Milost, aby nás znovuzrodila do stavu, ve kterém jsme na tento svět přišli. Vyzkoušejte to, psal Tony, a učiníte nejpřevratnější objev svého života.

Jako každá lidská bytost jsem toužil po kráse a štěstí, a tak jsem se znovu odhodlal následovat Tonyho rady stát se bdělejším. Dva týdny jsem pozoroval své myšlenky, pocity a přesvědčení, které byly zodpovědné za moje reakce na lidi i události v mém životě (povětšinou stresující), a všímal jsem si, jak tyto reakce ovlivňují moje vidění světa. Pak jsem jednoho krásného dne prožil ten velký okamžik, o kterém Tony hovořil. Cítil jsem, že v tu jednu konkrétní chvíli mám všechno, co jsem kdy potřeboval ke štěstí. Jediným důvodem, proč jsem se šťastný a spokojený necítil, bylo, že jsem se soustředil na to, co nemám. Stalo se to v Grand Central Station v New Yorku uprostřed dopravní špičky. Zpozdil jsem se a ujel mi vlak. Zlobil jsem se na sebe, ale podařilo se mi vrátit se k bdělé pozornosti. Stál jsem uprostřed davu a sledoval děs, co mi běsnil v žilách, provokoval mě ke vzteku a odsuzujícím myšlenkám, které se rázem měnily v projekce snažící se obvinit kohokoliv jiného. Tím, že jsem své reakci umožnil, aby byla taková, jaká byla, jsem si ujasnil, že jde právě o moji vnitřní reakci, nikoliv vnější realitu. Přestal jsem se obviňovat a hodnotit se za obviňování, a hodnocení a moje reakce postupně pominula. Z ničeho nic jsem si byl plně vědomý vznešenosti nádherné budovy Grand Central Station a dočista mě pohltil pohled na nesmírné lidské drama odehrávající se všude kolem mě. Probudilo se ve mně cosi úchvatného, cítil jsem lásku ke každému jednotlivci v davu. Jako by mi někdo sundal závoj z očí a ukázal krásu a radost, která mě obklopovala, volně k dispozici, na dosah ruky. Bdělost mě osvobodila.

Právě k takovému pocitu svobody nás Anthony De Mello směřuje. Náš svět ji potřebuje víc než kdy dřív a vy k ní můžete najít cestu prostřednictvím této knihy.

Don Joseph Goewey
výkonný ředitel De Mello Spirituality Center

Předmluva

Následující příběh o Tonym De Mellovi je perfektním úvodem k této knize:

Učedník se táže svého mistra: „Co je důležitější, meditace, nebo činy?“

„Ani jedno,“ odpoví mu mistr. „Důležité je dívat se.“

„Ale vždyť se díváme pořád,“ opáčí učedník.

„Dívej se, jak ten zlatý náhrdelník, po kterém tak horoucně planeš, visí na tvém krku. Dívej se na hady, kteří se svíjí podél tvých kotníků a vypadají, že tě chtějí uštknout – jsou to jen kusy neškodného lana. Dívej se a uzři, co existuje ve skutečnosti.“

Když si tento příběh během čtení ponecháte v mysli, zjistíte, že nepotřebujete opravit. Příběhy, vyprávění a meditace v každé sekci vám přinesou nenáročné a hravé chvilky bdělosti.

Tak jako plamen roztaví kus celofánu, tyto momenty jemně rozpustí vaše falešné, neurotické naprogramování.

Změnil se mi život, slýcháme nejčastěji od těch, kteří objevili zázrak Tonyho učení. I když je všude kolem vás chaos, vy jste v pořádku. Nemusíte nikam chodit. V přítomnosti se štěstí zjevuje samo ze sebe. A tak je tomu i s touto knihou. Nic víc nemusíte. Jen ji nechte promlouvat.

Desmond Towey,
správce De Mello Stroud Spirituality Center

Úvod

Během čtení této knihy

Spiritualita znamená probuzení. Některé z nás probudí drsná realita. Tak moc trpíme, až procitneme. Jiní zas a znovu narážejí do zdí života. Pokračují ve své náměsíčnosti. Nikdy se neprobudí. Je to smutné, ale nikdy je ani nenapadne, že by mohl existovat jiný způsob. Lepší způsob. Pokud vás zatím život dostatečně neotloukl a nepotrápil, i pro vás existuje cesta: naslouchat. Nemyslím tím, že musíte souhlasit s tím, co říkám. To by nebylo naslouchání. Nezáleží na tom, zda souhlasíte nebo ne, protože naše souhlasy a nesouhlasy souvisí se slovy, koncepty a teoriemi. Nemají nic společného s pravdou. Pravda se nikdy nevyjeví ve slovech. Pravdu zahlédnete z ničeho nic, jako důsledek určitého postoje. Můžete se mnou tedy nesouhlasit, a přesto zahlédnout pravdu. Musíte ale ke čtení přistoupit s otevřeností, ochotou objevit něco nového. To je to podstatné – ne váš souhlas či nesouhlas. Koneckonců, většina z toho, co zde představím, jsou jen teorie. Žádná teorie neodpovídá realitě. Nemohu k vám mluvit o pravdě, pouze o překážkách na cestě k ní. Ty dokážu popsat. Pravdu popsat nemohu. To nedokáže nikdo. Mohu vám nabídnout popis vašich přešlapů, abyste je nemuseli opakovat. Vše, co pro vás mohu udělat, je popichovat vaše přesvědčení a návyky, které jsou zodpovědné za to, že jste nešťastní. Mohu vám pomoci se je odnaučit. O tom ostatně spirituální cesta je: odnaučit se téměř všechno, co jsme se kdy naučili. O ochotě se odnaučit a naslouchat.

Během čtení této knihy se ptejte sami sebe: „Posloucháme, stejně jako většina lidí, jen abychom si potvrdili, co už dávno víme?“ Sledujte svoje reakce. Často vás něco zneklidní, šokuje nebo pobouří, naštve, otráví či znechutí. Možná si budete říkat: „Paráda!“ Ale nenasloucháte jen tomu, co potvrzuje vaše dosavadní znalosti? Nasloucháte, abyste objevili něco nového? To je to podstatné. Pro spící je to náročný úkol. Ježíš hlásal dobré zprávy, ale odmítali ho. Ne proto, že by neříkal dobré věci, ale protože byly nové. Nesnášíme nové věci, a čím dříve se s touto skutečností smíříme, tím lépe. Odmítáme nové poznatky, především jsou-li zneklidňující, obzvláště vyžadují-li po nás změnu. A ze všeho nejvíce, pokud je k nim třeba našeho přiznání: „Spletl jsem se.“

Pamatuji si na setkání s 87letým jezuitou, který přišel na jeden z workshopů, co jsem vedl. „Měl jsem vás slyšet už před šedesáti lety,“ řekl mi tehdy. „Vy jste tomu přišel na kloub. A já se celý život pletl.“ Svatá dobroto, jen si to poslechněte! Je to jako pohled na jeden z divů světa.

Tomu se, milý čtenáři, říká víra! Otevřenost k pravdě bez ohledu na následky, bez ohledu na to, kam nás cesta vede, aniž bychom vůbec mohli tušit její směr. To je víra – ne přesvědčení či dogma – ale skutečná víra. Přesvědčení nám poskytují jistoty, víra je nejistá. Nic nevíme na sto procent. Jsme připraveni ji následovat a jsme otevření, dočista otevření! Připravení naslouchat. A, jenom připomínám, být otevřený neznamená být lehkověrný. Neznamená to polykat bezmyšlenkovitě cokoliv, co řečník praví. Kdepak. Musíte zpochybňovat všechno, co říkám. Ale zpochybňovat z pozice otevřenosti, nikoliv tvrdohlavosti. Všechno zpochybňujte. Jen si vzpomeňme na krásná slova Buddhy, který pravil: „Mniši a učenci nesmí moje učení přijímat z respektu, ale musí je analyzovat tak, jako zlatník analyzuje zlato – rozřezat jej, škrábat, třít, roztavit.“ Pokud tak činíte, nasloucháte. A tím děláte další obrovský krok směrem k probuzení.

Podobenství o sannyasim

Jeden příběh dá někdy člověku víc než celý den na semináři. Příběhy promlouvají k hlubině v nás. Chtěl bych vám vyprávět jeden z mých nejoblíbenějších, který promlouvá k hlubině ve mně. Vypráví se v něm o skutečném štěstí.

Je to příběh o vesničanovi z Indie, který jednoho dne narazil na sannyasiho. Sannyasi je potulný žebrák, který po dosažení osvícení pochopil, že domovem je mu celý svět a střechou obloha nad hlavou. Ví, že Bůh je jeho Otcem a stará se o něj, a tak putuje z jednoho místa na druhé stejně jako vy nebo já přecházíme z pokoje do pokoje.

„Nemůžu tomu uvěřit,“ vykřikl na něj vesničan, když se jejich cesty protnuly.

Sannyasi opáčil: „Čemu nemůžeš uvěřit?“

„Včera se mi o vás zdálo,“ vyprávěl vesničan. „Zdálo se mi, že mi mocný Višnu řekl: zítra ráno odejdeš z vesnice a narazíš na potulného sannyasiho. A tady jste!“

„Co ti ještě mocný Višnu prozradil?“ zeptal se sannyasi.

„Říkal, že máte velice drahý kámen a že pokud mi jej dáte, jeho hodnota ze mě udělá nejbohatšího muže na světě. Nuže – máte takový kámen?“

Sannyasi se začal přehrabovat ve své mošně a po chvíli z ní skutečně něco vytáhl.

„Je toto ten kámen, co jsi viděl ve snu?“ zeptal se a podal jej vesničanovi.

Vesničan nemohl uvěřit svým očím. Byl to přesně ten kámen – diamant velký jako pěst. Třímal jej oběma rukama s neobvyklou péčí.

„Mohu si jej nechat?“

„Samozřejmě,“ odpověděl sannyasi. „Prosím, vezmi si jej. Našel jsem ho v lese a budu rád, když si ho ponecháš.“

Vesničan vzal diamant a posadil se s ním pod strom kus před vstupem do vesnice. Držel jej blízko u srdce a prožíval neuvěřitelnou radost.

Takovou radost zažívají lidé ten den, kdy dostanou něco, po čem velmi toužili. Pozastavili jste se někdy nad tím, jak dlouho taková radost vydrží? Řekněme, že jste získali dívku svých snů. Nebo chlapce. Dostali jste auto. Obdrželi titul. Stali se špičkou třídy. Přijali vás na vaše vysněné místo. Jak dlouho taková radost potrvá? Kolik vteřin? Kolik minut?

Dřív nebo později vás ten úspěch omrzí – že? – a už jste na cestě za něčím dalším. Pochopení této pravdy je mnohem cennější než studium vzácných svitků, protože k čemu by vám bylo studium svitků, kdybyste toto nepochopili? K čemu, pokud z něj nepochopíte, co to znamená být naživu, být volný a spirituální?

A tak ten vesničan seděl pod stromem celý den, svíral v ruce svůj diamant a nořil se do hlubin myšlenek. Někdy navečer se vrátil k místu, kde meditoval sannyasi, a diamant mu vrátil.

„Rozhodl jsem se, že to není to, co jsem hledal,“ řekl. „Mohl bych tě ale požádat ještě o jednu laskavost?“

„Jakou?“ zeptal se sannyasi.

„Mohl bys mi darovat to vnitřní bohatství, které ti umožňuje vzdát se s takovou lehkostí kamene, který by z tebe rázem učinil nejbohatšího muže světa?“

Část První

Teď Je Ten Správný Čas

„Dokážete si představit, jak osvobozující je,
že už vás nikdy žádná iluze neošálí,
že už se nikdy nezklamete?

Nikdy vás nikdo a nic nenechá na holičkách.

Nikdy více nepocítíte odmítnutí.

Chcete se probudit?

Toužíte po štěstí?

Po svobodě?

Tady je: opusťte své falešné představy.“

Božský plamen
nespokojenosti

Dříve či později vzplane v každém lidském srdci touha po posvátnosti, duchovnosti, Bohu – říkejte tomu jakkoliv. Mystici hovoří o tom, že božství je všude kolem nás, je nám na dosah, stačí jej objevit a ono dá našim životům smysl, krásu i naplnění. Ale co ta bolest všude kolem, osamělost, strach, zmatek, boje v srdcích. Vnitřní konflikty. Vnější konflikty.

Cítili jste se někdy znechuceni životem, zničeni neustálým úprkem před strachy a úzkostmi, unaveni svými vlastními prosbami a sténáním nebo vyčerpáni vztahy a závislostmi, které vás bezútěšně tahají sem a tam?

Cítili jste někdy tu holou nesmyslnost vynaloženého úsilí pro dosažení titulu, hledání zaměstnání, usazení se do života plného nudy? Nebo, jste-li úspěšní, nesmyslnost emoční vřavy pocházející z toho všeho, za čím jste se tolik honili?

Pokud jste něco podobného zažili – a je na Zemi vůbec někdo, kdo ne? – vzplál ve vašem srdci božský plamen nespokojenosti. Nastal čas jej rozdmýchat, dřív, než jej udusí povinnosti každodenního života. Ve vašem životě nastalo Posvátné období, kdy si musíte najít čas, poodstoupit a podívat se na něj zpovzdálí. Dovolte plameni, aby pod vaším pohledem rostl; nenechte se ničím rozptýlit.

Pátrejte v sobě

Navzdory tomu, co vás učila kultura a náboženství, nic – absolutně nic na celém širém světě – vám nepřinese štěstí. Ve chvíli, kdy tohle pochopíte, přestanete měnit zaměstnání, přecházet od kamarádů či milenců k jiným, z jednoho místa na druhé, od jedné techniky k jiné, od jednoho gurua k dalšímu. Nic z toho vám nepřinese ani jednu jedinou minutu skutečného štěstí. Tyto věci poskytují dočasné vzrušení, rozkoš, která nejdříve zesílí, a vzápětí se promění v bolest, když o ně přijdete, či nudu, když zůstanou.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Nepotřebuješ se změnit.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.