Допитливе
лисеня

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Міхал Белшан

Допитливе лисеня – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Текст © Міхал Белшан, 2019

Ілюстрації © Зузана Сланска, 2019

Переклад © Олена Ващенко, 2022

Редактура та коректура Ірина Олійник

Фото на обкладинці © Яцек Фулавка, Роман Самохін, Ерік Ісселі / Shutterstock.com

Видання створено у співпраці з Чеською спілкою захисників природи

ISBN tištěné verze 978-80-253-6009-5

ISBN e-knihy 978-80-253-6031-6 (1. zveřejnění, 2022) (ePDF)

ISBN e-knihy 978-80-253-6032-3 (1. zveřejnění, 2022) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-6033-0 (1. zveřejnění, 2022) (mobi)

Моїм батькам,
які навчили мене любити історії,
що приховані в книжках

Підступні плани

Посеред березня все мало вигляд наполовину. Позаду вже пів зими, проте весна ще не випускала квіти із землі. Сьогодні сніг, завтра нічого, а післязавтра знову сніг. Люди з нетерпінням чекають на сонце, проте погода все одно змушує їх кутатися в пальта, шалики та куртки. Ні те ні се.

Найбільше Бара любила літо, тож зиму сприймала як період, який треба просто пережити. Сидячи за партою з відсутнім поглядом, коли на уроці вивчали Карла IV, подумки вже була на пообідньому тренуванні з легкої атлетики.

Ще одна кепська риса зими – думки блукали в її голові – доводиться бігати, лише в приміщенні, у спортзалі, а це страшенно нудно. Коли вибігала на вулицю під час снігу, мала зважати на ожеледицю та на замети, аби не спітніти чи не замерзти, а про те, щоб пробігтися за місто до Клабави та побродити в річці, навіть і не йшлося.

Бара глибоко зітхнула з приводу невідворотності зими та записала в зошиті: 1333 рік, 17 років – повернення до Чеського королівства – усе кепсько, суцільні борги. Вона уявила, як молодий Карл проїжджає королівством, корона з’їжджає через великі вуха майже на підборіддя та де би він не проїхав, хтось та тицяв йому під ніс рахунки. Вона спробувала намалювати Карла на папері, проте, коли в неї була вже готова голова з вухами й корона, вона не могла вирішити чи має король бути в плащі, чи в бойових обладунках. На завершення під зображенням голови вона написала КОРОЛЬ КАРЛ IV ВУХАНЬ і показала власний витвір однокласниці, яка сиділа поруч. Та посміхнулася й надала оцінку, піднявши великий палець. Урок тривав і Барі здавалося, що попри всі історичні джерела, хроніки та записи, Карл IV вирішив стати відомим лише для того, аби наповнити підручники нудними фактами. Вона підперла голову й примружила очі, розмірковуючи лише про те, коли вже настане справжня весна.

Пообіднє тренування шкільної легкоатлетичної команди відбувалося, зазвичай у спортзалі. Звісно, перше що на неї очікує – це розминка. З Барою також тренуються Ганка й Каміла. Дівчата називали себе командою ГaБaKa, і коли одна з них пробігала спринт, двоє інших заохочували до ліпшого результату, коротко скандуючи: «Га-Ба-Ка, Га-Ба-Ка!» Сьогодні дівчата отримали від тренера завдання з бігу на витривалість, наразі три коліжанки долали його короткими та економними кроками. Спільний біг сформував їхнє дихання в унісон і тому він був радше приємним, аніж виснажливим. Дівчата пробігли приблизно дванадцять кіл, як раптом Каміла перечепилася та гепнулася на доріжку. Ганка з Барою миттю підбігли до неї та допомогли піднятися. Падіння не оминуло увагу тренера, тож у середині зали відразу прогримів його голос: «Глінецька, Ралова, Тучкова, якщо ви покалічитеся до весняних вибіркових змагань, я вам не заздрю!»

Проте, коли тренер побачив, що Каміла тримається на обох ногах і трохи кульгає через забій коліна, суворий тон його голосу дещо пом’якшав: «Дівчата, на сьогодні досить. Каміло, улаштуйся зручніше, ГаБа, перш ніж підете додому, зробіть десятихвилинну розтяжку».

Тренер озирнувся на хлопців, які штовхали один одного на матах, засвистів у свисток, рішучим жестом показав, аби припинили, і знову повернувся до дівчат: «Гайда, гайда, допоки розігріті!» Каміла гукнула дівчатам, що зачекає на них у роздягальні та побігла в душ.

Зазвичай дівчата вправлялися в розтяжці в трійці, проте тепер Бара й Ганка змушені були повернутися до тренувань у парі. Тренувалися методично, починаючи з голови, потім тулуб і до щиколоток, тож десять хвилин промайнули швидко. Після завершення тренування, дівчата ще раз із тренером узгодили дату вибіркових змагань і побігли в душ.

Бара розгнівано витирала рушником своє довге руде волосся та заздрила Ганці з Камілою, які мають короткі зачіски й не переймаються цим. Вона вже кілька разів переконувала маму, що коротке волосся для бігуна є набагато практичнішим, проте та про це й чути не бажала. Бара пирхнула й глянула у велике дзеркало. Провела рукою по волоссю та в задумі схилила голову ледь убік. Гм, авжеж, із довгим волоссям усе ж привабливіший вигляд, промайнуло в її голові. Зітхнувши над труднощами світу, повісила рушник на сушарку.

Ганка та Каміла вже стояли біля входу до комплексу та про щось жваво сперечалися. Коли Бара наблизилася до них, Ганка мовила: «Хто знає, що вони замислили, тому й кажу, що ми маємо це з’ясувати!»

Бара підійшла до дівчат. Їй, звісно, було цікаво, що саме відбувається. Каміла похмуро подивилася на Ганку.

«Коли ми купували напої з автомату», – розпочала вона, водночас пропонуючи пляшку води Барі, з якої та з вдячністю надпила, – «… ми почули, як «Десперати» домовлялися про таємну зустріч на сходах у провулку позаду церкви».

«Десператами» прозивали трійцю хлопців – Чарлі, Травніка та Тофу, які насправді були добре відомою бандою – Карел Собана, Гонза Травнічек та Криштоф Панек, що становили велику проблему, як для школи, так і за її межами. Розповідаючи про одну з їхніх витівок, директорка заявила: «Я не терпітиму в нашій школі такої безжальної банди «десператів!» Відтоді це прізвисько до них так і приклеїлося. Спочатку хлопці погрожували помститися всім, хто їх так називатиме, включно з вчителями. Однак через кілька тижнів, коли Чарлі переглянув по телебаченню вестерн, де банда «десператів» нападала й грабувала потяги, диліжанси та банки, хлопці стали пишатися власним прізвиськом.

Бара повернула Камілі пляшку та насупилася. Коли йшлося про «Десператів», то завжди було щось жахливе. Розмірковувала недовго: «Якщо вони втрьох домовилися про таємну зустріч, маємо дізнатися, що вони таке замислили». А потім їм завадити, подумки додала вона. Вона ще пам’ятала, як за кожної нагоди хлопці з банди кричали їй: «Руда бігунко!»

Каміла закотила очі «Ви хочете погратися в героїнь, чи як?»

Утім Ганка й Бара були непохитними – жодних компромісів. Зрештою, Каміла здалася, й дівчата домовилися зустрітися за пів години до того, як там зійдуться «Десперати», аби знайти гарну схованку для спостереження.

Коли вони розходилися по домівках, Бара відчувала хвилювання змішане з переляком. Її серце калатало аж у горлі. Однак, коли підходила до вхідних дверей свого будинку, усе більше усвідомлювала, що має шанс помститися «Десператам» за всі їхні глузування в минулому. Страх поволі згасав і Бара з нетерпінням чекала на вечірню шпигунську операцію.

Нічні шпигунки

Сутеніло досить зарано й до того ж було хмарно. Тож, коли Бара вислизнула з хати, її поглинула вечірня темрява вологої зими через сніг, що танув. Вона вбралася в чорні легінси, а під них, аби було тепліше, натягнула ще й колготки. Десь глибоко в шафі знайшла темно-сірий светр, який одягнула на три інші, що вже мала на собі. Увесь образ псували дві світловідбиваючі стрічки, які їй зав’язав батько, коли побачив у якому вбранні вона зібралася на прогулянку. «Дівчинко, – сказав він, – … це навіть не обговорюється. Я не хочу ризикувати, що тебе переїде якась автівка! Водії тебе мають бачити!» Вона поправила обидві стрічки, обмотані вище ліктя й осудливо похитала головою. Їй не подобалося, коли тато називав її «дівчинкою». Вона вже не дитина, а спортсменка в найкращій формі. Зітхнувши, знову похитала головою. Вона любить своїх батьків, проте їм інколи не зрозуміти простих речей. На щастя, коли прийде, то стрічки вона зніме. Рушила швидкою ходою, аби зігрітися, проте не спітніти.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Novi istorii zi ščaslyvym zaveršennyjam - Dopytlyve lysenja.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.