Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Mocnár

Božena Slančíková-Timrava

Copyright © 2022 Petit Press

Copyright ePub version © 2022 iAdverti

Copyright © 2022 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Michal Garaj, Eva Lužáková, Patrícia Šimonovičová

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0803-8

PÔVODNÁ PUBLIKÁCIA

Božena Slančíková-Timrava. Sobrané spisy Timravy, sväzok II. TATRAN. Turčiansky Sv. Martin 1922. 202 s.

Bibliografické poznámky

Sobrané spisy Timravy, sväzok II.

Prípad Jana Hrkaľu

V predvečer

Nijakej radosti

Mocnár

1922

Tlačil „TATRAN“, nakladateľský účastinný spolok v Turčianskom Sv. Martine.

MOCNÁR

Iľa Štopľovie sa nazdala, že keď sa vydá za bratranca ku maminej sestre, že tak dobre ani jednej neveste nebude, ako jej, a ľa, i teraz plače konča domu. Všetci v dome sú jej zlí. Mamina sestra, teraz už svokruša, celý deň žompári na ňu, svokor nedbá o ňu a muž Ondro volá ju len zdýchavičným koňom, preto, že ťažko dýcha — on je ešte najhorší. Ili ešte jednako by bol život na strpenie, keby v rodičovskom dome u Mravencov mala príchyľu, ale ani tam pre ňu nič dobrého. Matky nemá, len planú macochu, otec tiež nie taký, ako by mal byť, starý otec hocijaký-nijaký. On vždy len na peci leží, a už je ako by ani nebol človekom, ale zverom. Jie celé dni, pre nič iného viacej smyslu nemajúc. Nik nebol láskavý k Ili ani doma. Prisilili ju isť za Ondra, macocha aby sa jej zbavila, otec aby nemal starosti o ňu. Prinútili ju, hoci chcela iného: spodných Jana Mravencovie, s ktorým sa poznali od malička. No on šiel na vojenčinu a dotiaľ spravila rodina všetko toto nešťastie s ňou.

V dedine je živo. Vrava a smiech ozýva sa dookola. Po ceste škrabocú v čižmách mladé nevesty, odeté v sviatočnom rúchu — je nedeľa. Na ich tvárach je veselosť a Ili je tým ťažšie, keď vidí iné šťastnými. A ani je nie špatná Iľa. Vyrástla pekne; tvár jej je tučná, okrúhla, len to ju špatí, že má rapiny kde-tu po lícach. Pre ne jej nechce muž. I týždeň prejde, čo sa ani neobzrie na ňu. I teraz ide dolu dvorom popri nej, ale nepovie, ako muž žene, kde ide. Neprihovorí sa jej, neobzrie. Klobúk mu je na bok zacapený, ako mládencovi. Je vysoký, pevný a mocný — silákom ho volajú v dedine, a čo sa krásy týka, mať jeho vraví vždy, že takého čeľadníka nebolo iba ak medzi pánmi, ako on, a hoci slečnu bol by si dostal za ženu, ak by sa o to bol pokúsil. Akože by teda mal dbať o ňu, o zdýchavičného koňa?!… Iľa by sa nanovo pustila do plaču, keby nebola nato už privykla a keby ho ľúbila aj ona — no nechce ho tiež…

Iľa soberie sa dolu dvorom, ide domov ku otcovi — hoci ju ani ta nič neťahá. Ako šla popred dom dolných súsedov, stará Borgovka prihovorila sa jej so vzdychom:

„Kdeže ideš, Iľka?“

„K apovi!“

Borgovka vzdychla zas a ďalej nevraví. Druhá žena — sedelo ich tam viacej, v teplom večernom slnci sa kochajúc — spýta sa tiež čosi Ili a vzdychne tiež. Všetky súsedky sa jej tak so vzdychami prihovárajú, lebo každá vie o jej osude a srdce ženské zľúti sa nad ukrivdeným, čo by to bol priam Žid.

Iľa prešla pol dediny i dvor dolných Mravencovie kus okúňave — Jano, ktorého ľúbila práve včera prišiel z vojenčiny — a kročila k domu otcovmu. Postála pri dverách chvíľku, potom vošla. Otec Ilin, nízky, záduchľavý človek, telo ktorého bolo obrastené žltou srsťou, sberal sa strážiť dedinu: bol hlásnikom. Starý otec leží na peci tiež záduchom napadnutý, chorý a už viacej statok, ako človek.

„Kde idete, apo?“ prihovára sa Iľa otcovi, hoci vie, kde.

„Do dediny. Čože si prišla? čo ti je?“ povie on. Už tak navykol, že keď príde, neufá sa inému, len jej žalobám. „Tebe je plač chlebom — vidím už!“

„Ľa, nič… Starý apa sú zle?“

„Zle, zle!“ povie nato otec vľúdnejšie. „Veď sa im už nenadiví — majú sedemdesiat a vyše rokov. Dosť, oj dosť sa už nažili!“

„Zle, zle! Dýchať, dýchať nedá,“ zastene i on sám tam na peci, už polzver.

Koniec ukážky

Table of Contents

Pôvodná publikácia

Mocnár