Cat Schieldová

Opravdová láska

Překlad: Julie Flemingová

Milá čtenářko,

máme tu květen, asi nejkrásnější měsíc roku, který je odedávna spojován s láskou. Když se ale hlouběji zamyslím, přiřadil bych květen a celé jaro spíš k zamilovanosti. Ano, k tomu stavu vzedmutých emocí a hormonů, kdy se nám na partnerovi všechno líbí a jsme jím okouzleny. Je to doba, kdy nám růžové brýle pomohou překonat všechny předsudky, zvyky, obavy a my máme víru a naději, že před námi stojí ten pravý. Bez odvahy pustit se do vztahu se všemi jeho složitostmi by lidstvo už dávno vyhynulo, ale naštěstí každý rok přichází jaro a máj a s nimi i naděje na ryzí city…

Věřím, že si mé májové příběhy krásně užijete a jaro se přenese i do Vašeho srdce.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

The Paternity Pact

První vydání:

Harlequin Books, 2020

Překlad:

Julie Flemingová

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2020 by Harlequin Books S.A.

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2022

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN: 978-83-276-8147-8 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-8148-5 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-8149-2 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PRVNÍ KAPITOLA

„Musím říct, že mě šokuje, že tě tu dneska vidím,“ prohlásila Rose Everettová Schusterová.

Večerní degustaci vín, tichou aukci a módní přehlídku ve Spoon and Stable organizovala Beth Wingateová za podpory neziskové organizace Zest své mladší sestry Harley, která působila v zahraničí.

„Daroval jsem bednu Château Pierre de Dupré Medoc ročník 2014 na ochutnávku,“ odpověděl Grant Everett. Věděl, že kdyby své sestře Rose poskytl vyhýbavou odpověď, jen by to zvýšilo její zvědavost. Zachovával si neutrální výraz, přestože se mu zrychlil tep, když si všiml zdviženého obočí a významného pohledu své starší sestry. „A taky jsem dal do aukce Château Margaux Bordeaux ročník 2016.“

„Nejsem si jistá, že darování vína vysvětluje, proč odborník na plodnost opustil svou slonovinovou věž a vmísil se mezi lidi,“ poznamenala Rose. „Na dnešní charitativní akci musí být něco výjimečného, že tě to sem přivádí.“

Až na jeden veliký problém, který si posledních pět let nechával pro sebe, neměl moc tajemství. Ale ani nebyl jako otevřená kniha. Grant se moc nesvěřoval se svými myšlenkami a názory a jakožto profesionál ve svém oboru striktně lpěl na důvěře ve vztahu lékaře a pacientů.

V duchu si vynadal, že sem přišel. Jen málokdy se objevil na akci, na kterou ho Rose zvala. Neměl trpělivost na davy lidí a společenskou konverzaci. Své sklony k filantropii realizoval většinou prostřednictvím šeků. Ale jaké vysvětlení by měl své sestře poskytnout, aby neprozradil pravý důvod, proč se poslední roky zajímá o Zest.

„Je to dobrý případ,“ řekl.

„Všechno jsou dobré případy,“ zavrčela Rose, odhodlána vytáhnout z něj nějaké přiznání. „Jediné, co je na téhle konkrétní akci jiné, je, že ji pořádá neziskovka Harley Wingateové.“

„Nevím, kam tím míříš,“ poznamel Grant a věnoval své sestře plnou pozornost.

Rose sice sbírala informace o nejbohatších rodinách v Royalu a dnes večer od všech jistě hodlala vyslechnout nějaké drby, ale Grant předpokládal, že to na něj jen zkouší. Nemohla přece vědět, co cítí k nejmladší dceři z rodiny Wnagateových. Vlastně se ani sám nedokázal vyznat ve svých pocitech, kdykoli o ní přemýšlel.

„Jistá marnotratná dcera, která se nedávno vrátila domů poté, co tajemně zmizela v zahraničí.“

„Kdo?“ Grantovi z upřeného sestřina pohledu došlo, že se mu nepodaří ji obalamutit.

„Však víš,“ trvala na svém Rose. „Ta žena, se kterou jsi před pěti lety zmizel z výročního plesu a pak jsi s ní strávil víkend.“

„Nevím, o čem mluvíš.“

Rose zvlnila rty do samolibého úsměvu. „Všichni si říkali, proč o pár týdnů později tak náhle odjela z Royalu.“

„To se mnou nemělo nic společného,“ opáčil až příliš příkře. V duchu si vynadal, že se nechal tak lehce vyprovokovat. Obvykle by si nenechal sestřiny poznámky tak proniknout pod kůži, jenže teď litoval, jak to dopadlo s Harley a jak se k ní zachoval, když se viděli naposled.

„Když odešla, změnil ses.“

„Jak jsem se změnil?“

„Oženil ses s Paisley,“ pokračovala Rose o něco soucitnějším tónem. „A když sis pak uvědomil, jaká to byla chyba, ponořil ses ještě víc do práce.“

Při zmínce o jeho bývalé ženě do sebe obrátil zbytek skotské a ušklíbl se, jak ho pálila v krku. Přestože to byl teprve druhý drink dnešního večera, vypil je oba v krátkém časovém sledu, a tak cítil, jak na něj alkohol působí. Probouzel jeho pocity a oslaboval logické uvažování, takže nedokázal zabránit své sestře, aby se vrtala v jeho soukromé bolesti.

Grant se otočil a pohledem přejel restauraci. „Nechci se bavit o Paisley.“

Jejich tříleté manželství mu jasně odhalilo jeho nedostatky, co se týkalo milostných citů. Už ani nepočítal, kolikrát ho obvinila, že je bezcitný a že ji nikdy nemiloval. Nejednou se s ní hádal, že to tak není. Ve skutečnosti si ale Paisley vzal proto, že byla atraktivní a připadala mu vhodná jako manželka úspěšného lékaře patřícího k jedné z nejbohatších rodin v celém Royalu. Až příliš pozdě si uvědomil, že Paisley věřila, že její láska ho může proměnit v milujícího muže, jakého potřebovala. Jenže její pozornost ho dusila, a tak trávil ještě víc času v nemocnici.

„Vím, že nerad prohráváš a že tě bolí, jak dopadlo tvoje manželství,“ řekla Rose tiše. „Jen doufám, že si uvědomuješ, že když to zkusíš znovu s tou pravou ženou, bude to jiné.“

Grant potřásl hlavou. Chtěl by, aby jeho sestra pochopila, že to, že dává přednost práci před vztahy, mu brání být vhodným kandidátem na manžela nebo otce. Ke spokojenosti mu stačilo, že pomáhal jiným rodinám na cestě ke štěstí.

„Musím říct, že to na mě udělalo dojem,“ poznamenala malá tmavovlasá žena, která se náhle objevila vedle Rose a přerušila tak jejich rozhovor. Henrietta Sinclairová ukázala na jasně barevné šaty, které na přehlídce předváděla její dcera Regan spolu s dalšími modelkami. „Celá ta kolekce je krásná a tak dobře vyrobená.“

„Použila se jen organická bavlna barvená přírodními barvivy,“ vysvětlila Rose a ukázala na brožuru ve své ruce.

„Co Harley Wingateová vytvořila, je prostě fantastické,“ prohlásila Henrietta. „Její rodina je na ni jistě pyšná.“

„To ano,“ přitakala Rose. „Když tehdy odjela z města, nikdo by do ní neřekl, že toho tolik dokáže.“

Ta poslední Roseina poznámka rozjitřila Grantovy nervy. Využil sestřina rozptýlení a s omluvou se vzdálil. Jak procházel davem, zaznamenal několik překvapených pohledů. Přestože byl v téhle společnosti dobře známý jakožto filantrop, odborník na plodnost a člen Texaského klubu chovatelů dobytka, od rozvodu se nezúčastnil mnoha společenských událostí. Jeho přítomnost dnes večer vyvolávala v lidech zvědavost.

Pochyboval, že kdokoli kromě Rose uhodl, že sem přišel kvůli Harley Wingateové. Nebo že byla tou ženou, která způsobila jeho atypické chování na tom osudném plese Texaského klubu chovatelů dobytka. Jeho dva kamarádi, se kterými tu teď postával, neměli tušení, že mu málem prasklo srdce, když ji tu zahlédl. Byla o třináct let mladší než on, což tehdy ale nevěděl. Nikoho ani nenapadlo, že by ho mohla přitahovat dívka, která sotva odmaturovala. A nikoho ani nenapadlo, že následující dva dny s ní strávil v posteli.

Grant se zachvěl, když si vybavil, jak se cítil, když se dozvěděl pravdu. Okamžitě ukončil jejich společný víkend a zděsil se, že kazí nevinné dívky. Tím slovem by Harley ale rozhodně nepopsal. Spíš naopak. V jasně modrých šatech obepínajících její štíhlou postavu a odhalujících její opálená ramena a paže na plese vyzařovala sebejistotu a smyslnost. Po jejich společném víkendu zjistil, že i ona ho na plese pronásledovala jako kořist.

Trochu s ním flirtovala, když se ho vyptávala na podrobnosti ohledně jeho práce a filantropie jeho rodiny. Upřímný obdiv zračící se v jejích zelených očích ho okouzlil stejně jako její úsměv, při němž odhalovala malou mezeru mezi předními zuby. Kdykoli se jako by mimoděk dotkla jeho paže, jeho libido dostalo přímý zásah. Prahnul po jejích sladkých rtech. Než na plese dohrála poslední skladba, zatáhl ji do odlehlého výklenku a líbal ji tak, až z toho sotva popadali dech.

Už jen pomyšlení na ten večer a dva následující dny v něm probouzelo touhu, kterou se ovšem snažil potlačit, když teď pátral pohledem mezi lidmi a hledal štíhlou krásku s rovnými hnědými vlasy. Nedočkavost mu úplně svírala útroby. Grant se v duchu okřikl, jaký je hlupák.

Zúčastnit se dnešního večírku byla zjevně chyba. Ani po pěti letech jeho zájem o Harley neopadl. To ho znovu přivedlo k otázce, nad kterou uvažoval až příliš často od doby, kdy zjistil, že se Harley vrátila ze svých zahraničních cest.

Je jejich věkový rozdíl o něco méně očividný, když je mu teď šestatřicet a jí třiadvacet?

Ano. Ne. Možná.

Grant si přejela rukama po spáncích, které mu poslední rok začaly předčasně šedivět. Muži přece chodí s mladšími ženami neustále a nikdo z toho nedělá vědu. Jenže ho neznepokojoval jen jejich věkový rozdíl. Její přítomnost v něm vyvolávala emoce, které ho přiměly chovat se jinak než normálně.

Sex byl samozřejmě výbušný, ale to přičítal jejich vzájemné chemii a utajování jejich románku. Zaplést se s ženou na jednu noc nebylo zrovna vhodné chování pro muže jeho postavení. Uvědomoval si, že riskuje už v momentě, kdy se za nimi zavřely dveře hotelového pokoje. Následující dva dny poznával každičký centimetr jejího těla, ale o ní se toho moc nedozvěděl.

Představila se mu jen křestním jménem a on si ji nespojil s rodinou Wingateových. I když pak zjistil, kdo Harley je, nedokázal si z hlavy vyhnat vzpomínku na mladičkou štíhlou dívku, která na plese otřásla jeho světem. Po jejich společném víkendu se pokoušel pochopit, proč po ní dál touží.

Toužil po ženě, která byla o tolik mladší než on. Nakonec dospěl k závěru, že jeho impulzivní jednání způsobilo to, že zanedbával svůj osobní život. Krátce po plese, na kterém se seznámil s Harley, začal chodit se ženou přiměřeného věku a postavení pro předního lékaře. Když o tři roky později jejich manželství ztroskotalo, jen ho to utvrdilo v přesvědčení, že není žádný rodinný typ.

Možná neměl s Harley strávit jen víkend, ale několik týdnů nebo měsíc, aby ukojil svou touhu po ní a vyhnal si ji z hlavy. Prohlašovala o sobě, že je svobodomyslná a umírá touhou prozkoumat celý svět, který leží před ní. Ani jeden z nich neměl zájem o vážný vztah, takže by spolu bezpochyby strávili pár krásných chvil a pak zase vykročili každý jiným směrem.

Jako by ji jeho myšlenky přivolaly. Dav se náhle rozestoupil a Harley stála jen pár metrů od něj. Po letech v zahraničí působila trochu jinak. Její mladistvá nevázanost se proměnila v zářivou eleganci. Za jejím krásným úsměvem ale postřehl nervozitu, jako by ji rozčilovalo, že je náhle středem pozornosti.

Soucítil s ní a pořád ho přitahovala. Zaťal zuby nad tou nevítanou touhou a v duchu si vynadal. Neměl zrovna ve zvyku provozovat krátké románky. Ten impulzivní víkend s Harley byl pro něj naprosto netypický, a tak ho urychleně ukončil. Jenže to v něm zanechalo plno nezodpovězených otázek a nevyřešených pocitů.

Od chvíle, kdy se jejich pohledy střetly, nic v jeho životě už nebylo stejné. Grant si uvědomil, že by neměl toužit po ženě, která je o třináct let mladší. Nebo spíš toužit po Harley Wingateové může, ale nesmí své touze podlehnout, protože tu chybu už nechtěl udělat znovu.

Harley prožila šok, když se podívala na Granta Everetta. Bylo to jiné, než co zažívala před pěti lety, ale nebylo to o nic slabší.

Ten večer na osudném plese Texaského klubu chovatelů dobytka byla zbrklý teenager plný sebevědomí. Byla odhodlaná vyspat se s mužem, který ví, co má dělat v posteli. Do té doby spala jen se svým bývalým přítelem, s nímž chodila devět měsíců. Zkušenosti s ním jí nepřipadaly nijak pozoruhodné. Od kamarádek věděla, že sex může být mnohem příjemnější než to, co zažívala s Deanem.

Zaznamenala, že několik žen se zájmem sleduje Granta, a tak se na něj zaměřila. Některé ženy s ním otevřeně flirtovaly a snažily se upoutat jeho pozornost. Jeho naprostá lhostejnost byla pro Harley výzvou, na kterou čekala. Byla odhodlána uspět tam, kde všechny ty krásné ženy selhaly. Umanula si, že než večer skončí, omotá si Granta kolem prstu.

Večer nevyšel zrovna podle jejích plánů, ale následující dva dny a dvě noci byly ještě úžasnější, než si představovala. Podlehla Grantovým mistrovským dotekům a poznala, kolik rozkoše dokáže prožít. Jejich vášnivý víkend ji navždy změnil.

Harley stála na místě jako opařená a pociťovala touhu, úzkost, naději i zoufalství. Její emoce se na ni vrhly jako hejno hladových komárů. Okolní konverzace se jí slily do jednolitého šumu. Co by měla dělat? Měla by k němu dojít a pozdravit ho, nebo na něj mávnout, aby přišel k ní? Když se naposledy jejich cesty zkřížily, probudilo to v ní cosi žhavého a primitivního.

Než se Harley rozhodla, jak postupovat, Grant se otočil a vykročil opačným směrem. Zachvátilo ji zklamání. To opravdu čekala, že si jí všimne v narvané místnosti a bude ho to k ní neodolatelně táhnout? Muž jako Grant by neudělal stejnou chybu dvakrát.

„Jsi v pořádku?“ zeptala se Jaymes Owensová a zpoza dlouhých hustých řas upřela na Harley ustaraný pohled svých modrých očí.

Harley zamrkala, aby zaplašila vzpomínky, a zjistila, že Grant už není nikde v dohledu. Možná ji ani nepoznal. Vždyť spolu strávili jen jediný víkend. Jejich sex byl sice neuvěřitelný a posunul její nároky do budoucna, ale často se obávala, že její výkon v něm nezanechal dostatečný dojem.

„Jistě,“ odpověděla, když do ní její nejlepší kamarádka šťouchla. „Proč?“

„Protože jsi celá napjatá. Objevila se tu snad tvoje matka?“

Harley se zachvěla. „To těžko.“

„Nikdy nevíš, kdy se ukáže.“

„Doufám, že dneska ne.“ Harley si znechuceně odfrkla. „Dnešní večírek je pro Zest moc důležitý. Nepotřebuju, aby mě kritizovala nebo mi dávala nevyžádané rady.“

„Chce pro tebe jen to nejlepší.“

„Spíš to, co si myslí, že je pro mě nejlepší.“ Harley zamrkala, protože se jí do očí nahrnuly slzy. „Nevím, proč jsem si myslela, že když se po pěti letech vrátím, všechno bude jiné. Už nejsem ta stejná osoba, která odjela z Royalu, ale stejně se ke mně všichni chovají jako k osmnáctileté holce. A ještě horší je to, že jsem zapadla do svých starých zvyků a chovám se jako rozmazlený fracek, který čeká, že s ním všichni budou jednat jako s rovnocenným partnerem. Na jednu stranu si říkám, že jsem se neměla vracet.“ Harley dramaticky povzdechla. „A to je přesně to nedospělé chování, které chci překonat.“

Byla nejmladší z rodiny, a tak ji otec i sourozenci rozmazlovali. Vydupala si všechno, co chtěla. Krátce po jejích osmnáctých narozeninách ale otec prodělal mrtvici, a to všechno změnilo. Když byl Trent Wingate nemocný, dominantním rodičem se stala matka a Harleyin život už přestal být zábava.

Jaymes objala Harley kolem ramen, aby ji utěšila. „Vždyť jsi zpátky teprve chvilku. Dpořej si nějaký čas na vydechnutí, než na sebe začneš být přísná.“

„Máš pravdu.“ Narovnala se a zaplašila chmury.

„Když se tady neobjevila tvoje matka, tak kdo, koho jsi nečekala?“

Na vteřinu si Harley pomyslela, že by bylo nejlepší dělat, že se nic nestalo. Ale před svou nejlepší kamarádkou nikdy nic netajila, tak proč by s tím měla začínat zrovna teď?

„Zahlédla jsem Granta.“

„Vážně?“ vyhrkla Jaymes s vykulenýma očima. „Určitě to byl on?“

„Určitě.“ Harley se divoce rozbušilo srdce. „Je to tak nezvyklé?“

„Hodně nezvyklé,“ připustila Jaymes. „On nechodí na takové večírky. Vsadím se, že sem přišel proto, že věděl, že tu budeš.“

„To asi sotva.“ Harley se snažila mírnit své vzrůstající nadšení. Pomyšlení na to, že sem Grant přišel kvůli ní, bylo opojné. „Nejspíš ani neví, že Zest je moje neziskovka.“

„Vsadím se, že to ví.“

Jaymes poskytla své kamarádce soucit i rady, když se tehdy vrátila z víkendu stráveného s Grantem. Harley byla dopálená z toho, že se Grant vyděsil a utekl, když zjistil, kolik jí je. Harley své nejlepší kamarádce pověděla o všem, co se stalo. Každá z nich měla jiný přístup k životu. Jaymes se řídila hlavou, zatímco Harley dělala impulzivní rozhodnutí. Jako třeba že odjela za oceán, když zjistila, že čeká dítě s mužem, který jí jasně dal najevo, že o vztah s ní nestojí.

Harley zavrtěla hlavou. „Určitě jsem v něm žádný extra dojem nezanechala.“ To by ona o něm říct ovšem nemohla. Jejich společně strávený čas v ní zanechal ohromný dojem. Obzvlášť v jedné oblasti.

„Připouštím, že ho moc neznám,“ řekla Jaymes, „ale podle toho, co jsem o něm slyšela, je to nejspíš workoholik, který nechodil s nikým kromě své bývalé ženy. Jsem si jistá, že co se mezi vámi dvěma stalo, bylo pro něj dost neobvyklé.“

„Jak to myslíš?“ Harley poskočilo srdce, když vyslechla kamarádčinu poznámku.

„Že ten váš víkend byl pro něj určitě nezapomenutelný.“

„A pamatuje si ho jako něco, co už nikdy v životě neudělá,“ prohlásila. Vybavila si, jak ji zasáhlo, když jen pár týdnů po tom plese začal Grant chodit s Paisley Barnesovou.

Bezpochyby mu ta krásná blondýna připadala věkově vhodnější a zkušenější, než byla tehdy Harley. Když se Grant ke konci jejich společného víkendu dozvěděl, že Harley nedávno odmaturovala, naštval se a myslel si, že mu lhala o všem. Cítila se ponížená, když ji peskoval jako malé dítě.

Harley si povzdechla nad tou nepříjemnou vzpomínkou. Chovala se jako rozmazlený fracek. Když se pak rozhodla, že za sebou nechá celý Royal i Texas, nechtěla odjet na moc dlouho. Jenže zjistila, že když vystoupí ze stínu svých sourozenců, dokáže být silnější a lépe pochopit svou slabost. Obávala se, že když se vrátí do Royalu, zajede zase do svých starých kolejí.

Nakonec se rozhodla, že všem nejlépe ukáže, jak dospěla tím, že bude čelit svým obavám. Ale i tak ji zachvátila hrůza, když tady dnes večer zahlédla Granta. Od jejich posledního setkání se Harley hodně změnila díky mateřství, ale třináctiletý věkový rozdíl mezi nimi se nezměnil. Bylo od ní pošetilé doufat, že Grant ocení její úspěchy v zahraničí? Koneckonců založila úspěšnou neziskovku a naučila se postarat nejen o svého syna, ale i o stovky žen, které díky Zestu vytáhla z extrémní chudoby.

Hrdost momentálně zaplašila její strach. Když zakládala neziskovku, moc neuvažovala o tom, jak by mohla růst a vzkvétat. Pochopila, že lidé nestojí o reklamní letáky, ale o podanou ruku. Ty chudé ženy si vylepšily životní úroveň díky tomu, že se naučily novým dovednostem a vytvořily síť zákazníků, kterým mohly prodávat svoje produkty. Harleyin nápad byl zpočátku jako jiskřička, která se rozhořela v neuvěřitelný žár. Ale otázka chudoby byla enormní. Žen, které potřebovaly pomoct, bylo příliš mnoho. Ale Zest se postupně rozrůstal, až Harely nedokázala neziskovku pořádně financovat. Hlavně teď, když byznys její rodiny strádal a dary rodiny Wingateových vyschly z rozbouřené řeky do malého potůčku.

„Harley?“ Jaymes se pokusila vrátit svou kamarádku do přítomnosti.

„Promiň.“ Ušklíbla se nad zaujatým kamarádčiným výrazem. „Přemýšlela jsem o Zestu.“

„Ale mluvily jsme o Grantovi.“

„Já vím, ale ze všech problémů, které teď mám, mě nejvíc děsí Zest.“ Harley se naklonila k Jaymes a jednou rukou ji objala kolem pasu. „Celé ty roky jsi byla tak skvělá. Nevím, co bych si bez tebe počala. Bez tvojí emocionální podpory a vášni pro Zest bych byla ztracená.“

„To si nemyslím,“ opáčila Jaymes se smíchem. „Ale nemáš zač.“

„A díky za to, že mě necháváš u sebe bydlet, než si najdu nějaký pronájem.“

„Děláš si legraci? Sean i já jsme rádi, že jsi s Danielem u nás.“

Jaymes se sestěhovala se Seanem Cavanaughem teprve před rokem, po dvou letech randění. Byli si vzájemně oddaní a působili šťastně, jak se jejich vztah vyvíjí.

„Sean se k Danielovi chová moc hezky.“

„A naopak,“ poznamenala Jaymes. „Možná by sis měla uvědomit, že tvůj syn potřebuje ve svém životě muže.“

„To ano,“ připustila Harley a bodly ji výčitky svědomí. „Už vím, že jsem se mýlila, když jsem si myslela, že jsem jediný rodič, kterého potřebuje.“

Tohle jen přispělo k jejímu rozhodnutí vrátit se do Royalu. Nechtěla do velkého města jako je Dallas, když se teď Zestu nedařilo finančně dobře. Neuvědomovala si, jaký má na Daniela dopad, že vyrůstá bez otce. Když jí pak matka jednoho jeho kamaráda pověděla, jaké divoké historky Daniel vypráví o svém otci, proč s nimi nemůže být. Harley bolelo srdce, když poznala, jak funguje představivost jejího syna, aby si vykompenzoval nepřítomnost tak důležitého člověka ve svém životě. Tehdy se rozhodla, že udělá, co bude v jejích silách, aby to nějak napravila.

„Jsi skvělá máma,“ ujistila ji Jaymes. „Jsem ráda, že sis uvědomila, že by měl poznat svého otce.“

Už od chvíle, kdy zjistila, že je těhotná, chtěla to Grantovi říct. Jenže byla čerstvě zraněná jeho odmítnutím, když zjistil, že je jí teprve osmnáct. Zachovala se nedospěle a utekla od svého nemocného otce a komandující matky. O několik měsíců později, když ji trápily ranní nevolnosti v cizí zemi, jejíž řeč neovládala, ujišťovala se, že za její uspěchané a sobecké jednání může Grant. Když potom sebrala odvahu, aby mu pověděla o dítěti, Grant už byl zasnouben s Paisley. Nechtěla mu zkazit život.

„Vím, že jsem to měla udělat už dřív, ale nebylo pro mě snadné se sem vrátit.“ Celý dlouhý let přes oceán uvažovala, jak Grantovi sdělit, že Daniel je jeho syn. A taky jak povědět pravdu celé své rodině. „Po tak dlouhé době bude těžké mu vysvětlit, proč jsem to neudělala mnohem dřív.“ Žaludek se jí sevřel. „Co když o něj Grant nebude stát?“ Jako nestál o mě?

Jaymes jí sevřela paži. „To neudělá. Je oddaný své kariéře vytváření rodin. Proč by neměl být nadšený z toho, že je otcem?“

Harley raději nevyslovila ani jednu z mnoha odpovědí, které jí vytanuly na mysl.

„Jen se bojím, že se rozzuří kvůli tomu, že jsem mu to tak dlouho neřekla.“ V krku se jí udělal knedlík. „Co když Daniela odmítne, protože jsem před ním tak dlouho skrývala pravdu?“

„To neudělá.“

Ačkoli Harley důvěřovala názorům své kamarádky, nedokázala se přestat bát. Před pěti lety s ní Grant neměl slitování, když zjistil, kolik jí je. Odmítl ji s chladně a nemilosrdně. Grant o ni nestál, ale znamená to, že nebude stát ani o svého syna? Vybavila si svůj rozhovor s Danielem poté, co se dozvěděla, jaké historky si vymýšlí. Harley bolelo srdce pro jejího roztomilého syna. Zaslouží si otce, který ho bude milovat a bude na něj hrdý.

„Doufám, že máš pravdu.“

DRUHÁ KAPITOLA

Když byl charitativní večírek v plném proudu, Grant se usoudil, že je nejvyšší čas odebrat se domů. Přijít sem byla chyba. Až příliš mnoho lidí se nad jeho přítomností podivovalo. Několik lidí se ho dokonce zeptalo, proč sem přišel. Jejich zvědavost ho ubíjela. Připadal si jako by se ve snu ocitl nahý na veřejnosti a nevěděl, jak se tam dostal a kde by se mohl schovat.

Grant ale přesně věděl, jak se na tenhle večírek dostal. Nedokázal odolat lákadlu, že po dlouhých pěti letech znovu spatří Harley Wingateovou. Když ji uviděl a dál se tu zdržoval, uvědomil si, že možná doufal v něco víc. Nespokojeně zavrčel. Nechtělo se mu odejít, když mezi sebou mají spoustu nedořešených záležitostí.

Možná kdyby se jí omluvil, přestala by ho to v jeho představách tak pronásledovat. Po jejich společně stráveném víkendu se uklidnil a uvědomil si, že na ni byl možná moc příkrý. Později se mu to rozleželo v hlavě. Jenže to už byla Harley pryč a on neměl příležitost vzít svá drsná slova zpět.

„Grante?“ Sotva zaslechl hluboký ženský hlas vyslovit své jméno, levého rukávu se dotkla její ruka. Tep se mu zrychlil dřív, než se stačil otočit ke zdroji.

Vedle něj stála Harley Wingateová a pozorovala ho svýma hypnotizujícíma zelenýma očima. Se záhadným úsměvem od něj odtáhla ruku. Přestože se v duchu připravoval na setkání s ní, její náhlá blízkost ho šokovala. Přejel ji pohledem.

„Ahoj Harley.“

„Jé, ty mě poznáváš.“ Její zadýchané chichotání prozradilo, že není tak klidná, jak na první pohled působila. „Nebyla jsem si jistá, jestli mě poznáš.“

Zbláznila se snad? Copak nevěděla, jak se mu jejich společný víkend vryl do paměti? Ještě několik měsíců poté, kdy odjela z města, si v duchu vybavoval každičký detail toho víkendu a litoval, že ji musel tak odehnat.

„Moc dobře víš, že tě poznám.“ Tep se mu zklidnil, když opadl prvotní šok z jejich znovushledání.

„Vážně?“ Naklonila hlavu na stranu. „Je to už pět let.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Opravdová láska.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.