Hľa, služobnica Pána,

nech sa mi stane

podľa tvojho slova.

Lk 1,38

Zázrak Božej všemohúcnosti a nevyčerpateľný zdroj milosti.

Životopis Panny a Matky Božej Márie, našej Kráľovnej a Panej,
najsvätejšej Uzmierovateľky za Evino previnenie

a Prostrednice milosti, ktorý podľa zjavení

a za vedenia samotnej Panny Márie

napísala Božia služobnica sestra Mária od Ježiša z Agredy,
predstavená Kláštora Nepoškvrneného počatia,

Rádu svätého Františka Serafínskeho v meste Agreda

v provincii Burgos v Španielsku pre nové poučenie sveta,

pre posilnenie Katolíckej cirkvi a pre povzbudenie ľudstva.

Podľa pôvodného autorizovaného španielskeho vydania do anglického jazyka preložil Fiscar Marison (rev. George J. Blatter) a podľa tohto cirkevne schváleného anglického vydania do českého jazyka preložil Jan Cyril Řeřucha v mariánskom roku 1954.

Prvé české vydanie vydala tlačiareň českých benediktínov

1637 SO. Allport St., Chicago 8, Illinois.

Z českého prekladu z roku 1954, ktorý v roku 2016 upravil Josef Tuček,

do slovenského jazyka preložila Silvia Koscelanská-Hajdučeková.

Vydal: © Zachej.sk, 2021

Grafika: © bookwork.sk

Jazyková korektúra: Mgr. Martina Bodnárová, PhD.

Priebeh vydania diela Mystické mesto Božie:

Mystické mesto Božie III – jar 2021

Mystické mesto Božie II – jeseň 2021

Mystické mesto Božie IV – jar 2022

Mystické mesto Božie I – jeseň 2022

Biblické citáty sú uvedené podľa oficiálneho katolíckeho prekladu
Svätého písma (SSV, 2016).

ISBN: 978-80-8211-410-5 ePub

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať v akejkoľvek podobe alebo akýmkoľvek spôsobom (elektronicky, mechanicky, fotokópiami alebo iným spôsobom) bez súhlasu vlastníka autorských práv.

IMPRIMATUR

K PRVÉMU ANGLICKÉMU VYDANIU

Rome City, Ind., 24. august 1912

Dôstojnému pánovi Georgovi J. Blatterovi

Drahý dôstojný pán:

Dávam Vám svoje schválenie na anglický preklad diela „Ciudad de Dios“.

S prianím hojného požehnania zostávam Váš v Kristu:

† H. J. Alerding, biskup z FortWayne

ODPORÚČANIE

DRUHÉHO ANGLICKÉHO VYDANIA

Santa Fe, New Mexico, 9. január 1949

S najväčšou ochotou dávam dnes svoje odporúčanie novému vydaniu diela „The City of God“ od sestry Márie od Ježiša, ktoré bude opäť bez zmien, vydané podľa pôvodného autorizovaného vydania zo španielskeho jazyka z roku 1902, ktoré už bolo schválené Jeho Excelenciou H. J. Alerdingem, biskupom vo FortWayne.

† Edwin V. Byrne, D.D., arcibiskup v Santa Fe

PREHLÁSENIE

Majúc v poslušnej úctivosti dekréty pápeža Urbana VIII. i všetkých pápežov, prehlasujeme, že vcelku aj v jednotlivostiach týkajúcich sa zjavení, zázrakov a pod. podrobujeme sa bezvýhradne súdu svätej Rímskokatolíckej cirkvi.

IMPRIMATUR

PRE ČESKÉ VYDANIE MESTA BOŽIEHO

NIHIL OBSTAT: Rev. Martin Horak, O.S.B.

censor deputatus

IMPRIMI POTEST: † Rt. Rev. Ambrose L. Ondrak, O.S.B.

St. Procopius Abbey, Lisle, Illinois

IMPRIMATUR: † Albert Cardinal Meyer,

Archbishop of Chicago

Chicago, Illinois, 17. január 1961

SCHVÁLENIE

Prvým pápežom, ktorý venoval ústrednú pozornosť dielu „Ciudad de Dios“, bol pápež Inocent XI., ktorý 3. júla 1686 ako reakciu na celú škálu búrlivých útokov a nástrah konaných niektorými členmi Sorbonny, o ktorých bolo známe, že sú jansenisti, vydal mimoriadny list, ktorým povolil vydávanie a čítanie „Ciudad de Dios“.

Podobné prehlásenie vydali niektorí pápeži aj v neskoršej dobe. Boli to: Alexander VIII., Klement XI. a Benedikt XIII. Tieto prehlásenia boli neskôr pripomenuté dvoma dekrétmi vydanými Kongregáciou posvätných obradov, schválenými pápežmi Benediktom XIV. a Klementom XIV. Tým bola potvrdená pravosť a vierohodnosť spisu „Ciudad de Dios“, ako bolo povedané a napísané ctihodnou božou služobnicou Máriou od Ježiša.

Vynikajúci pápež Benedikt XIII., keď bol arcibiskupom v Benevente, používal tieto zjavenia vo svojich kázňach o blahoslavenej Panne Márii. Dňa 26. septembra 1713 biskup v Sento v Taliansku podal námietku proti publikácii „Mesto Božie“, ale bolo mu pripomenuté, aby sa tejto aktivity vzdal, pretože je to v rozpore s rozhodnutím pápeža Inocenta, ktoré bolo vydané pre celú Cirkev.

Proces blahorečenia Márie z Agredy bol značne posilnený španielskymi biskupmi a inými vynikajúcimi osobami v Cirkvi. Tak sa stalo krátko po jej smrti v roku 1666, keď bol tejto božej služobnici udelený titul „ctihodná“, čím sa otvorila cesta k jej blahorečeniu. Je nádej, že sa podľa Božej vôle čoskoro nájde medzi jej početnými ctiteľmi pracovník, ktorý sa ujme tejto úlohy na základe úcty k jej svätému životu a znamenitému spisu i mnohým zázrakom pri jej hrobe.

Redemptoristi vydali v nemeckom jazyku v roku 1885 nový preklad, ktorému sa dostalo schválenia a významného odporučenia od biskupa v Rezne nasledovnými slovami:

S úprimnou radosťou dávame naše biskupské schválenie prekladu pôvodného španielskeho spisu „Ciudad de Dios“ Márie od Ježiša a odporúčame túto knihu, ktorá iste povznesie čitateľov a bude pre nich zdrojom duchovného požehnania.

Ignác, biskup v Rezne,

v Rezne 29. septembra 1885

Významné je tiež odporúčanie kniežaťa arcibiskupa soľnohradského, legáta a prímasa nemeckého:

Podľa dekrétov vydaných pápežmi Inocentom XI. a Klementom XI. je odporučená k čítaniu všetkým veriacim kniha „Ciudad de Dios“, napísaná ctihodnou služobnicou Božou Máriou od Ježiša.

Túto knihu schválila rada biskupov na tento účel vydanými dekrétmi, štyri významné univerzity, v Toulouse, Salamance, Alcale a v Lovani, a vynikajúci členovia rôznych rádov. Vzdelaný a zbožný kardinál A´Aguire prehlásil, že všetky svoje štúdie po dobu 50 rokov svojho života považuje len za malú časť učenia obsiahnutého v tejto knihe, ktoré je v celom svojom obsahu v súlade so Svätým písmom, s učením pápežov a cirkevných snemov. Ctihodný generálny predstavený u svätého Sulpica, abbé Emery, dodal: „Len od tej doby, čo som čítal zjavenie Márie z Agredy, poznám náležite Ježiša a jeho svätú Matku.“

Preto neváhame s vydaním nášho biskupského schválenia pre „Ciudad de Dios“
a odporúčame túto knihu veriacim a zvlášť nášmu duchovenstvu.

František Albert, arcibiskup,

Arcibiskupská kancelária v Soľnohrade, 12. septembra 1885

Iné odporúčanie knihy „Ciudad de Dios“ z novšej doby je od biskupa v Tarazone, nachádza sa v predslove nového vydania z rokov 1911 – 1912:

Ja, Dr. James Ozoidi y Udave, z milosti Božej a Apoštolskej stolice biskup v Tarazone, apoštolský administrátor diecézy v Tudela.

Poverili sme kňaza Eona Eduarda Royra, kaplána a spovedníka v Konvente Nepoškvrneného počatia v Agrede, aby obozretne a presne posúdil rukopis nového vydania „City of God“, pripravovaného na vydanie členmi vyššie menovaného konventu. Zistili sme osobne, že zmienený kňaz túto úlohu svedomito splnil. Preto teraz dosvedčujeme, že nové vydanie „City of God“ s niekoľkými výnimkami, čo sú pravopisné zmeny, sa úplne zhoduje s pôvodným rukopisom ctihodnej matky Márie od Ježiša v Agrede.

James, biskup v Tarazone,

Tarazona, 7. apríla 1911

ČO HOVORIA O „MYSTICKOM MESTE BOŽOM“

EURÓPSKE UNIVERZITY, REHOĽNÉ RÁDY A UČENCI?

Štyridsať rokov po prvom vydaní Ciudad de Dios (Mystické mesto Božie) boli veľké európske univerzity vyzvané, aby na toto významné dielo vyjadrili svoj názor. Všetky fakulty, s výnimkou jansenistických členov parížskej Sorbonny, publikovali najvyššie odporúčania. V rovnakej dobe boli požiadaní učenci a učitelia každého rehoľného rádu, ktorý mal v Európe svoju vzdelávaciu inštitúciu, aby prispeli svojimi názormi do diskusie o tomto diele. Tejto žiadosti vyhoveli rády: augustiniáni, benediktíni, karmelitáni, dominikáni, jezuiti, cisterciáni, baziliáni, trinitári, mercedariáni, minimovia, hyeronymiti, premonštráti, reformovaní augustiniáni, theatíni, minoriti a rehoľný klérus. Títo všetci jednomyseľne podporili skoršie zverejnený priaznivý posudok univerzity v Salamance.

K súhlasným posudkom takmer všetkých univerzít a rehoľných rádov sa pripojili aj úsudky iných učencov, veľkých duchovných postáv, biskupov a hodnostárov Cirkvi, pápežov a rímskych kongregácií. Ako príklad toho, čo títo svedkovia povedali o „Mystickom meste Božom“, vyberáme posudok Lovanskej univerzity, ktorá patrí k najväčším v Európe. Po poukázaní na to, že Božia moc udeľovať zjavenia tým, ktorých si vyvolí, nesmie byť okolím obmedzovaná, a po odkaze na niektoré obecné pravidlá týkajúce sa súkromných zjavení dokument pokračuje a hovorí:

Teraz, pri dodržiavaní cirkevných rozhodnutí, týkajúcich sa zjavení, ktoré nám boli odovzdané pod titulom „Mystické mesto Božie“, môžeme po prečítaní celého diela konštatovať, že sme dospeli k názoru, že veriaci môžu toto dielo čítať bez toho, aby bola ohrozená ich viera a čistota mravov, pretože sme v ňom nenašli nič, čo by mohlo viesť k uvoľneniu, zlému smerovaniu kázne, skôr naopak, dospeli sme k záveru, že toto dielo bude veľmi užitočné pri oživovaní a posilňovaní zbožnosti veriacich, úcty k najsvätejšej Panne a rešpektu k svätým tajomstvám.

Silní i slabí, múdri i neznalí a v konečnom dôsledku celý svet bude pri čítaní týchto kníh zbierať najbohatšie ovocie, pretože obsahujú to, čo je v teológii najvznešenejšie, pričom všetko je tu spísané jednoducho a jasne, aby bolo možné hlbšie preniknúť do chápania svätých tajomstiev, k čomu nie je potrebné nič viac než čítať so zdravým úsudkom.

V kombinácii s touto jednoduchosťou je možné v tomto diele nájsť mnoho právd a platných výrokov bez rozporov, ktoré v iných spisoch nie je ľahké nájsť. Tento životopis vysvetľuje viac než tisíc ťažkých miest vo Svätom písme spôsobom rovnako prirodzeným a obdivuhodným. Na každom kroku sme sa stretávali s vynikajúcou interpretáciou doposiaľ neznámeho a to, čo sa inde skrýva pod obyčajným slovom, je v týchto spisoch odkryté a vynesené na svetlo. Stručne povedané, celé toto dielo je krásnou tkaninou výňatkov z Písma, ktoré aj keď pochádzajú z rôznych jeho kníh, sú votkané priamo a dômyselne do jedného celku tak, aby slúžili zámeru ctihodnej Matky.

K tomu ešte pokyny, vydávané najsvätejšou Pannou na konci každej kapitoly, obsahujú v sebe najčistejšiu morálku, poučia, zaujmú a súčasne nežne vštepujú lásku k cnosti a odpor k neresti, keď ich vykresľuje v najživších a prirodzených farbách. Nielenže presviedčajú rozum, ale obsahujú zvláštnu posvätnosť, ktorá v duši roznecuje svätú horlivosť. Čitateľ bude pri meditáciách o nich celkom určite pociťovať radosť, s ktorou sa nestretne pri čítaní bežných spisov, pričom čím viac bude meditovať, tým väčšiu radosť bude pociťovať. A napokon, celé toto dielo v sebe obsahuje niečo takénezvyčajné a príťažlivé, že pokiaľ ho niekto raz začne čítať, len veľmi ťažko prestane.

Novosť a rozmanitosť obsiahnutá v týchto spisoch čitateľov poteší a občerství viac než všetko, čo je na tomto svete príjemné, a zároveň ho poučí a povzbudí k novej horlivosti. Všetci môžu ľahko sami seba presvedčiť o tom, že pokiaľ by vnútorný život Ježiša Krista, nášho Pána, a najsvätejšej Panny nezodpovedali opisu v týchto knihách, mohli by mu byť aspoň podobné a že by obaja boli hodní toho, aby ich vnútorný život tomuto opisu zodpovedal. Všetko, čo je v týchto knihách povedané, zodpovedá majestátu a pokore Ježiša Krista a je v súlade so svätosťou Panny a dôstojnosťou Matky, pretože v celom diele nebolo nájdené nič, čo by nebolo hodné jedného alebo druhého. Bez ohľadu na toto všetko by sme sa nesmeli čudovať, ak by sa toto dielo stretlo s kritikou. Azda existuje kniha, ktorá by mohla dúfať v to, že unikne odporu našej doby? Boh dokonca ani v prípade Svätého písma nepredpokladal, že by malo zostať uchránené od takýchto útokov väčšej časti učencov tohto sveta. Celá pohanská filozofia ich vedie k tomu, aby sa pripojili k počtu tých, ktorí sa protivia krížu ukrižovaného Ježiša Krista, pričom k nim patria aj voľnomyšlienkari našej doby.

Samozrejme, že i v tomto diele existujú určité body, ktoré by mohli viesť k zrejmým ťažkostiam tak, ako sa to stalo aj nám. Ale v súlade s tým, čo sme už povedali o výnimočnosti a užitočnosti tohto diela, dospeli sme k záveru, že tých niekoľko pasáží nám nesmie brániť v udelení takéhoto odporúčania. Okrem toho musíme priznať, že by sme sa mohli vznesením týchto námietok sami mýliť.

Zdalo sa nám to ako najrozumnejšia cesta, pretože v tomto diele je niečo viac než len ľudská múdrosť. Niečo také vynikajúce a úžasné nemôže byť pripisované bujnej fantázii, pretože celé toto dielo je po celú dobu konzistentné. Tento životopis rovnako tak nemôže byť považovaný za dielo zvrátenej mysle, pretože so stále rovnakým pokojom hovorí o najhlbšie skrytých a ťažko pochopiteľných záležitostiach, a to bez toho, aby sa zaplietal do prípadných rozporov, aj keď často opisuje nespočetné podrobnosti a zvláštne okolnosti.

Dielo, ktoré obsahuje také vznešené, také zbožné, také podrobné a také príhodné rozhovory, nemôže byť výsledkom obyčajného dôsledného premýšľania. Tiež ho nemôžeme pripisovať démonovi, pretože z celého diela od začiatku až do konca nedýcha a nevyžaruje nič iné než pokora, trpezlivosť a vytrvalosť v nedostatku.

Hoci „Mystické mesto Božie“ musí byť nesporne pripisované ctihodnej matke z Agredy, ktorá je vyhlásená za jeho autorku, ona sama ho nemohla spísať bez zvláštnej pomoci zhora. Naším nezvratným názorom je, že by „Mystické mesto Božie“ malo byť pre dobro verejnosti aj kvôli prospechu, ktorý je možné z tohto diela čerpať, vyvedené na svetlo. Toto je náš úsudok, ktorý však plne podriaďujeme najvyššiemu rozhodnutiu Svätej stolice, ktorej jedinej prislúcha právo konečného rozhodovania o takýchto spisoch.

HermanDamen,

doktor, profesor a regent bohosloveckej fakulty,

don svätého Petra, predseda kolégia Arras, cenzor kníh atď.

Anton Parmentier,

doktor, profesor, regent teologickej fakulty,

predseda veľkého kolégia teológie atď.

v Lovani 20. júla 1715

ÚVOD

1. Keď som bola pripravená predložiť pred Boží trón bezvýznamné výsledky svojej práce po spísaní prvej časti najsvätejšieho života Márie, Matky Božej, priala som si, aby boli podrobené kontrole a korektúre božským svetlom, ktorým som sa vo svojej nedostatočnosti nechala viesť. Veľmi som dychtila po novom uistení a vľúdnom prijatí Najvyšším aj po tom, aby som sa dozvedela, či si praje, aby som pokračovala alebo upustila od tohto diela, ktoré tak vysoko prevyšuje moju nepatrnosť. Pán mi odpovedal: „Dobre si písala a podľa nášho priania. Prajeme si však, aby si pochopila, že preto, aby mohli byť zjavené tajomstvá a najvyššia svätosť zvyšku života našej jedinej a vyvolenej Nevesty, Matky nášho Jednorodeného, treba novú a vznešenejšiu prípravu. Prajeme si, aby si odumrela pre všetko, čo je nedokonalé a viditeľné, aby si žila podľa Ducha, aby si sa vzdala všetkej zviazanosti a všetkých zvykov pozemských tvorov a aby si ich nahradila anjelskými a snažila sa v nich dosiahnuť väčšiu čistotu a celkový súlad s tým, čo chápeš a opisuješ.“

2. Z tejto odpovede Najvyššieho som pochopila, že navrhuje a vyžaduje odo mňa takú vysokú dokonalosť života, návykov a také nezvyčajné cvičenia v cnostiach, že som vo svojej hanblivosti bola zasiahnutá rozrušením a strachom z uskutočnenia pre pozemského tvora takého náročného diela. Pociťovala som v sebe veľký boj tela s dušou (Gal 5,17). Duch ma volal vnútornou silou a nútil ma, aby som sa usilovala o dispozíciu, ktorá bola odo mňa požadovaná, a ako argument mi predkladal zaľúbenie Pána a úžitok, ktorý by som z toho mohla mať. Oproti tomu zákon hriechu (Rim 7,23), ktorý som cítila vo svojich údoch, odporoval božským vnuknutiam a odrádzal ma strachom z vlastnej nestálosti. Cítila som veľkú nechuť, ktorá ma odrádzala, a veľkú malomyseľnosť, ktorá ma napĺňala strachom. V tomto rozrušení som začala veriť, že nie som schopná písať o takých vysokých veciach, predovšetkým preto, že boli také cudzie stavu a hodnosti ženy.

3. Premožená obavami a ťažkosťami som sa rozhodla ďalej v tomto diele nepokračovať a použiť všetky možné prostriedky na to, aby som v tomto svojom rozhodnutí vytrvala. Náš spoločný nepriateľ vedel o mojom strachu a zbabelosti, a pretože jeho bezmedzná krutosť je ešte viac roznecovaná slabosťou a skľúčenosťou, využil tento môj stav a napadol ma s neuveriteľnou zúrivosťou. Zdalo sa mu, že som bola ponechaná bez pomoci v jeho rukách. Aby skryl svoj hnev, snažil sa premeniť na anjela svetla a predstieral veľkú starostlivosť o moju dušu a o moje blaho. Pod touto falošnou zámienkou ma vierolomne zaplavoval svojimi vnuknutiami a pochybnosťami. Predstavil mi nebezpečenstvo zavrhnutia a zastrašoval ma trestami podobnými tým, ktoré stihli vodcu anjelov (Iz 14,12), pretože som sa vraj vo svojej pýche snažila pochopiť to, čo je nad moje sily a proti samému Bohu.

4. Poukazoval na to, že mnohé duše, ktoré sa hlásili k cnosti, boli oklamané akousi skrytou predurčenosťou a podľahli zvodom diabla. Presviedčal ma, že sa rozsahom, v ktorom sa snažím skúmať tajomstvo Božej velebnosti (Prís 25,27), nevyhnutne previním pýchou a domýšľavosťou, čím sa sama odsúdim. Veľmi silno naliehal, že súčasná doba je zlá a nehodí sa pre také záležitosti, a svoje tvrdenie sa snažil podoprieť odkazom na to, čo sa stalo niektorým dobre známym osobám, u ktorých bolo zistené, že ich práca bola klamná a chybná. Pripomínal mi hrôzu z duchovného života iných a predostieral mi, k akému veľkému spochybneniu by mohlo dôjsť, keby som sa v niečom zmýlila, i aké zlé účinky by to mohlo mať na ľudí, ktorí majú málo zbožnosti. To všetko by som vraj mohla zažiť, pokiaľ by som chcela pokračovať v písaní o týchto záležitostiach. A ako je preukázanou pravdou, že všetok odpor k duchovnému životu i malá vážnosť mystických cností sú dielom tohto úhlavného nepriateľa, tak tiež preto, aby skoncoval s kresťanskou oddanosťou a zbožnosťou u mnohých duší, niektorých sa mu darí donútiť k siatiu kúkoľa medzi pšenicu Pána (Mt 13,25 – 30). Tak spôsobuje zmätok a zakrýva správne vnímanie týchto vplyvov a sťažuje rozlišovanie tmy od svetla. Nie som prekvapená tým, že sa mu to darí, pretože správne rozlišovanie je zvláštnym dielom Božím a tých, ktorí sa podieľajú na jeho pravej múdrosti a neriadia sa iba svetským chápaním.

5. V tomto smrteľnom živote nie je ľahké rozoznať pravú múdrosť od falošnej, pretože často aj dobrý úmysel a horlivosť znetvorí ľudský úsudok, pokiaľ sa mu nedostáva zhora rady a svetla. Mala som možnosť to zažiť, keď som konala to, čo teraz znovu zamýšľam podniknúť. Niektoré osoby dobre známe svojou zbožnosťou, a to nielen tie, ktoré ma milovali, pretože boli zbožné a želali si moje blaho, ale i tie, ktoré boli menej milujúce a ohľaduplné, všetky sa v rovnakej dobe snažili ma od tohto záväzku i cesty, po ktorej som išla, odradiť, akoby som po nej išla z vlastnej vôle. Ich obavy z poškodenia dobrej povesti alebo zo zmätenia tých, ktorí sa spolu so mnou snažili o väčšiu zbožnosť, alebo rehoľníčok, susedov a obzvlášť kláštora, v ktorom som žila, ich privádzali do úzkych a mne spôsobovali utrpenie. Veľmi ma lákalo bezpečie, ktoré, ako sa zdalo, ostatným rehoľným sestrám poskytuje obyčajná duchovná cesta. Uvedomujem si však, že tá vyhovovala viac mojim vlastným predstavám, sklonom a túžbam, pričom mi ju ešte viac vnucovala moja plachosť a veľký strach.

6. Moje srdce zmietané týmto búrlivým vlnobitím sa snažilo dosiahnuť prístav poslušnosti, aby na tomto horkom mori môjho zmätku nadobudlo pocit bezpečia. Aby bolo moje súženie ešte väčšie, začalo sa v našom ráde povrávať, že môj duchovný otec a predstavený, ktorý po dlhé roky viedol moju dušu a dobre rozumel mojim vnútorným pochodom, ktorý mi navyše prikázal spísať predchádzajúcu časť tohto životopisu a ktorý by ma s najväčšou pravdepodobnosťou podporil, upokojil a utešil, bol navrhnutý na preloženie do vyššieho úradu. Tento návrh síce nebol uskutočnený, ale zapríčinil jeho niekoľkodňovú neprítomnosť, ktorú pekelný drak celkom využil na to, aby proti mne vychrlil divokú rieku svojho hnevu (Zjv 12,15). Tak pri tejto príležitosti, rovnako ako pri iných, pôsobil celým svojím hnevom, aby ma zviedol z cesty poslušnosti a pripravil o vedenie môjho predstaveného a pána.

7. Okrem všetkých tých protivenstiev a pokušení, o ktorých som sa zmienila, a mnohých iných, ktoré nie je možné opísať, démon sa ma snažil pripraviť o zdravie spôsobovaním mnohých bolestí, neschopností a ťažkostí v celom tele. Sužoval ma neprekonateľným smútkom a rozporuplnými myšlienkami, zdalo sa, že vyviedol z miery moje chápanie, sťažoval mi správne myslenie, oslaboval silu mojej vôle a preveroval moje telo i dušu. A stalo sa, že som sa uprostred tohto zmätku dopustila niektorých chýb, ktoré sa mi zdali dosť vážne, hoci som sa ich nedopustila zo zlej vôle, ale len z ľudskej krehkosti. Aj tak sa ich však had snažil využiť na moju záhubu viac než akékoľvek iné prostriedky, pretože keď bol takto prerušený tok dobrých skutkov, bola jeho zlobe daná voľnosť, aby ma v mojej rozpačitosti priviedol k väčším pokleskom tým, že ma donúti zveličovať moje viny. K tomu ma tlačil bezbožnými a veľmi zákernými podnetmi, pričom sa ma snažil presvedčiť, že všetko, čo som zakúsila na ceste, po ktorej som išla, bolo falošné a mylné.

8. Tieto narážky sa mi zdali kvôli môjmu neustálemu zdeseniu a obavám viac vierohodné, vzdorovala som im menej než iným vnuknutiam a pred úplnou stratou viery a nádeje na nápravu ma zachránilo len zvláštne Pánovo milosrdenstvo. Zistila som však, že som bola taká zapletená do ťažkostí a obklopená temnotou, že môžem povedať, že ma zaplavovalo stenanie smrti a pohlcovali bolesti pekla (Ž 17,5), ktoré ma napĺňali hrôzou krajného nebezpečenstva. Rozhodla som sa spáliť rukopis prvého zväzku tohto božského životopisu a upustiť od písania ďalšieho. Satanov anjel, ktorý mi toto rozhodnutie vnukol, ma vyzýval tiež k tomu, aby som upustila od celého zámeru, aby som skoncovala so snahou o duchovný život, nedbala o svoj vnútorný život a nikomu o tom nehovorila. Tak sa vraj budem môcť kajať za svoje hriechy, upokojím Pána, uzmierim ho a zachovám si jeho priateľstvo. Preto, aby zaistil účinkovanie svojej skrytej zlomyseľnosti, radil mi, aby som si predsavzala, že už nebudem nič písať kvôli nebezpečenstvu oklamania a podvedeniu druhých, ale že miesto toho zmením svoj život, obmedzím svoje nedostatky a prijmem pokánie.

9. Drak chcel touto maskou zdanlivých cností potvrdiť svoje zavrhnutiahodné rady a skryť sa v baránkovom rúchu, zatiaľ čo sa v skutočnosti choval ako krvilačný a hltajúci vlk. Po nejakom čase v týchto útokoch pokračoval a ja som zostala pätnásť dní osamotená v moci temna, bez ľudskej i božskej pomoci a útechy. Bez ľudskej, pretože som zostala bez pomoci a rady poslušnosti, a bez božskej, pretože Pán zastavil prúd svojich milostí, osvietení a neustálej inšpirácie. Predovšetkým som bola zúfalá z beznádeje ohľadom spásy a v tom presvedčení, že smrť a nebezpečenstvo môjho večného zatratenia sa blíži. Toto všetko vo mne pekelný nepriateľ podnecoval.

10. Ale už príchuť týchto pokušení, ktoré sú také horké a končia zúfalstvom, aj veľký zmätok, ktorým rozvrátil celý súbor mojich mocností a získaných návykov, viedli ma k väčšej opatrnosti, aby som nerobila nič z toho, k čomu ma nútil a čo mi navrhoval. Satan využil môj neustály strach, ktorý ma mučil zdesením z urážky Boha a zo straty jeho priateľstva, a keď som sa vo svojich pochybnostiach obracala k skutkom zbožnosti, snažil sa ma od nich odvrátiť. Tento veľký strach ma však, vo vzťahu k tomu, o čom ma tento ľstivý drak chcel presvedčiť, priviedol do rozpakov a v tejto neistote som svoj súhlas s tým odložila. Tiež moja veľká úcta k poslušnosti, pod ktorou mi bolo prikázané písať, a zatvrdnutosť toho, čo som vo svojom vnútri cítila, mi pomáhali vzdorovať a jeho zvody odrážať. Predovšetkým ma chránila pomoc Najvyššieho, ktorá šelme nedovolila uchvátiť moju dušu (Ž 73,19), vyznávajúcu ho aj uprostred vzdychov a stonania. Nedokážem opísať slovami pokušenie, boj, problémy, zdesenie a utrpenie, ktoré som v tomto boji vytrpela, pretože som samu seba videla v takom stave, že podľa môjho názoru nebol medzi mojím postavením a postavením zatratencov iný rozdiel ako ten, že v pekle už nie je žiadne vykúpenie, zatiaľ čo u mňa ešte bolo možné.

11. Jedného dňa, aby som si trochu uľavila, z hĺbky srdca som zvolala: „Ó, beda mi, že som došla do takého stavu! A beda mojej duši, ktorá sa v ňom nachádza! Kde sa mám obrátiť, keď sú všetky brány mojej spásy zavreté?“ V mojom vnútri ihneď odpovedal silný a sladký hlas: „Kam by si chcela ísť mimo samého Boha?“ Po tejto odpovedi som pochopila, že môj liek je na dosah u Pána. Pri svite tohto rána som sa začala vymaňovať z hlbín zmätkov, do ktorých som bola uvrhnutá, a cítila som silný nárast horlivosti mojich túžob a skutkov viery, nádeje a lásky. Pokorila som sa za prítomnosti Najvyššieho a v pevnej dôvere v jeho dobrotu som s horkou ľútosťou oplakávala svoje poklesky. Veľakrát som to vyznávala a s povzdychmi z hĺbky srdca som znovu začala hľadať predchádzajúce svetlo a pravdu. A pretože Božia múdrosť vychádza v ústrety tým, ktorí ju vzývajú (Múd 6,13), prišla ku mne radostne a presvetlila noc môjho zmätku a mučivého utrpenia.

12. Čoskoro nastal jasný deň, po ktorom som toľko túžila. Vrátil sa pokoj a mier, znovu som cítila sladkosť lásky, videla Pána a Majstra a spolu s tým som opäť vnímala, prečo mám veriť, prijímať a vážiť si úžitok a milosť, ktoré vo mne vytepala jeho mocná ruka. Vzdala som mu vďaku podľa svojich síl a videla som, kto som ja a kto je Boh, že tvor sám od seba nemôže robiť nič, že je ničím, pretože hriech je ničota. Tiež som videla, čo môže vykonať človek, keď ho Božia pravica pozdvihne a podporí, že je omnoho viac, než si naše pozemské schopnosti môžu predstaviť. Bola som pokorená vnímaním týchto právd a za prítomnosti nedostupného Svetla (ktoré je ohromné a silné, bez klamu alebo lží) moje srdce pretekalo sladkými pocitmi lásky, chvály a vďaky. Pretože som v tejto chvíli pochopila, že Pán ma strážil a bránil, takže moja lampa v tej zmätenej noci pokušenia nezhasla (Prís 31,18). S hlbokou vďačnosťou som sa znížila do prachu a pokorila sa ako zemský červ.

13. Pre väčšie zaistenie tejto milosti som ihneď započula vnútorné napomenutie bez toho, aby som jasne cítila, odkiaľ prichádza. Počas toho, čo ma tento vnútorný hlas vážne káral za moju nevernosť a nespravodlivé konanie, súčasne ma povzbudzoval a osvecoval, poučoval a naprával. Vybavil ma hlbokým chápaním dobra a zla, cnosti a neresti, toho, čo je bezpečné, užitočné a prospešné, aj toho, čo je pravým opakom. Otvoril mi cestu do večnosti, udelil mi poznanie prostriedkov, cieľov a nakoniec i ceny večného života, ako aj bezútešného nešťastia a tak málo zvažovanej skazy večného zatratenia.

14. Pri hlbokej znalosti týchto dvoch krajností musím priznať, že som bola ohromená a že som sa zmietala medzi strachom z mojej hroznej slabosti a túžbou po dosiahnutí šťastia, ktorého som v dôsledku svojich previnení nebola hodná. Bola som plná myšlienok na láskavosť a milosrdenstvo Najvyššieho a strachu z toho, že ich stratím. Videla som dva rozdielne konce, ktoré čakajú všetko stvorené, večnú slávu a večnú biedu, a zdalo sa mi maličkosťou trpieť všetky bolesti a utrpenia tohto sveta, očistca i samého pekla len preto, aby som dosiahla jedno a unikla druhému. A hoci som vnímala, že Božiu pomoc majú zaistenú tí, ktorí sa ju snažia využiť, moje srdce bolo naplnené najhlbším smútkom, ktorý prenikal mojím srdcom, keď som v tomto svetle súčasne videla, že život i smrť sú v našich rukách (Sir 15,17), že naša slabosť alebo zloba môžu zabrániť náležitému užívaniu milostí a že strom bude večne ležať tam, kde kedysi padol (Kaz 11,3).

15. Tento žiaľ bol ešte umocnený najprísnejšou odpoveďou či otázkou, ktorá prišla od Pána. Pretože keď som sa cítila taká zničená vedomím svojej slabosti a nebezpečenstva i myšlienkou, že som urážala jeho spravodlivosť tak, že som sa ani neodvážila pozdvihnúť k nemu svoje oči, on vyšiel v ústrety môjmu onemenému žiaľu s ponukou svojho milosrdenstva a povedal mi: „Čo si praješ, duša moja? Čo hľadáš? Ktorú z týchto ciest si zvolíš? Ako si sa rozhodla?“ Táto otázka bola šípom v mojom srdci, pretože som s istotou vedela, že Pán pozná moje túžby lepšie než ja sama, takže čas medzi otázkou a odpoveďou bol pre mňa neuveriteľne bolestný. Priala som si, pokiaľ by to bolo možné, aby ma Pán s odpoveďou predišiel a nekonal tak, akoby nevedel, čo mu odpoviem. Pod vplyvom svojho veľkého dojatia som mu však odpovedala slovami vychádzajúcimi z najhlbšieho vnútra mojej duše a povedala som: „Pane a všemohúci Bože! Zvolila som si cestičku cnosti a cestu večného života, po tej túžim, na tú ma ty veď. A pretože si to právom nezasluhujem, odvolávam sa na tvoje milosrdenstvo a obetujem ti za seba nekonečné zásluhy tvojho najsvätejšieho Syna a môjho Vykupiteľa Ježiš Krista.“

16. Uvedomila som si, že tento najvyšší Sudca si pamätá sľub, ktorý dal svojej Cirkvi, že udelí všetko, o čo bude požiadaný v mene svojho Jednorodeného (Jn 16,23), takže skrze neho a pre neho bola moja prosba prijatá a jej splnenie urýchlené podľa môjho nehodného priania. Boli mi dané isté podmienky hlasom rozumu, ktorý mi vnútorne povedal: „Duša stvorená rukou Všemohúceho, pokiaľ si praješ ako jedna z vyvolených kráčať po ceste pravého svetla a dosiahnuť postavenie najčistejšej nevesty Pána, ktorý ťa volá, patrí sa, aby si dodržiavala zákony a prikázania lásky. Prvá vec, ktorá je od teba požadovaná, je, aby si celkom zavrhla všetky svoje pozemské sklony a vzdala sa všetkých a každej náklonnosti k pominuteľným veciam tak, aby si nelipla na stvorených veciach bez ohľadu na to, aké sa ti môžu javiť krásne, užitočné alebo príjemné. Nemaj v láske žiadny stvorený obraz ani nehľadaj útočisko v žiadnom pozemskom pôžitku. Nech sa tvoja vôľa nespolieha na žiadny stvorený predmet okrem toho, čo ti tvoj Pán a Ženích prikáže s ohľadom na dobré usporiadanie lásky, alebo okrem toho, čo ti môže pomáhať milovať iba jeho.“

17. „A keď potom dospeješ k takému dokonalému sebazapreniu a zrieknutiu sa samej seba, keď budeš oslobodená a odpútaš sa od všetkých pozemských vecí, hľadaj Pána a povznes sa rýchlym letom holubice k vysokým sídlam, do ktorých si Pán vo svojej blahosklonnosti praje priviesť tvojho ducha, aby si tam mohla žiť v jeho prítomnosti a mať bezpečný príbytok. Tento veľký Pán je veľmi žiarlivý Ženích a jeho láska a vášeň je silná ako smrť (Pies 8,6). Praje si ťa ozdobiť a priviesť na bezpečné miesto, aby si od neho neodchádzala alebo neopúšťala jeho prítomnosť kvôli inej, kde by si ho nenašla alebo nevnímala jeho nežnosti. Ten, s ktorým sa máš rozprávať bez nedôvery, si praje poznamenať ťa vlastnou rukou a to je najspravodlivejší zákon, ktorý nevesta veľkého Kráľa musí zachovávať. Veď aj tí, ktorí sú vo svete, ho zachovávajú, aby tým osvedčili svoju vernosť. Zodpovedá šľachetnosti tvojho Ženícha, aby tvoje správanie zodpovedalo dôstojnosti a postaveniu, ktoré ti udelil, a aby si sa neznižovala k ničomu, čo by nebolo hodné tohto postavenia alebo ťa robilo nehodnou ozdoby, ktorou ťa okrášlil pri vstupe do jeho svadobnej komnaty.“

18. „Ďalej od teba požadujem, aby si sa usilovne snažila zbaviť sa rúcha potrhaného tvojimi chybami a nedokonalosťami, pokropeného účinkami hriechov a ohavné-ho v dôsledku tvojich prirodzených sklonov. Jeho Majestát si praje zmyť škvrny, očistiť a obnoviť ťa svojou krásou, ale s podmienkou, že nikdy nespustíš z očí to chudobné a ohavné rúcho, ktoré si odložila, aby si tak pri spomienke na toto dobrodenie šírila pred týmto Kráľom ľúbivú vôňu nardu svojej pokory (Pies 1,12) a nikdy nezabúdala na dlh, ktorý máš voči Pôvodcovi tvojej spásy. On ťa očistí drahocenným balzamom svojej krvi, zahojí tvoje rany a hojne ťa osvieti.“

19. „Okrem toho všetkého,“ pokračoval hlas, „sa pri zabúdaní na všetko pozemské snaž ozdobiť drahokamami, ktoré pre teba vo svojej dobrote pripravil, aby si bola hodná najvyššieho Kráľa. Rúcho, ktorým máš byť odetá, má byť belšie ako sneh, žiarivejšie než diamant, jasnejšie než slnko. Napriek tomu však bude také jemné, že sa ľahko poničí akoukoľvek nedbalosťou, čo ťa v očiach tvojho Ženícha spraví nečistou. Ale pokiaľ budeš svoje rúcho udržiavať čisté, ako si praje, tvoje kroky budú krásne ako kroky kniežacej dcéry (Pies 7,2) a jeho Velebnosť bude s tvojím zmýšľaním a slovami spokojná. Ako opasok k tvojmu rúchu ti dá poznanie Božej moci a svätej bázne, aby si po tom, čo svoje náklonnosti spútaš, mohla sa riadiť jeho prianím. Drahokamy jeho náhrdelníka, ktorý zdobí tvoj krk a predstavuje pokornú poddanosť, budú drahé kamene viery, nádeje a lásky. Ako sponu do tvojich vlasov (ktorými sú vysoké a vznešené myšlienky a nebeská rozumnosť) ti dá vliate učenie a múdrosť a výšivkou na tvojom rúchu musí byť všetka krása a bohatstvo tvojich cností. Tvoja starostlivosť pri vykonávaní toho, čo je najdokonalejšie, ti poslúži ako sandále, ktorých šnúrkami musí byť vyhýbanie sa a obmedzovanie, ktoré budeš využívať na to, aby si sa uchránila od zlého. Prsteňmi, ktoré budú zdobiť tvoje prsty, musí byť sedem darov Ducha Svätého a krásou tvojej tváre musí byť účasť na božstve, ktoré bude vplyvom jeho svätej lásky z neho vyžarovať. K tomu ešte pridáš rumenec rozpakov preto, že si ho urážala, aj preto, aby si sa v budúcnosti hanbila ho urážať a súčasne mohla porovnávať hrubé a hanebné zvyky minulosti s tými, ktoré ťa zdobia teraz.“

20. „A preto, že by tvoje zásluhy boli zlou a úbohou splátkou za také vznešené zasnúbenie, Najvyšší si praje potvrdiť túto zmluvu vyhradením nekonečných zásluh tvojho Ženícha, Ježiša Krista, pre teba samotnú a dáva ti podiel na celom svojom majetku a pokladoch v nebi i na zemi. Lebo všetko patrí tomuto zvrchovanému Pánovi a ako jeho nevesta budeš toho všetkého paňou pre svoju vlastnú potrebu a pre väčšiu lásku k nemu. Nezabudni však, duša, že pre získanie takéhoto daru musíš to všetko v sebe skryť a svoje tajomstvo nikdy nestratiť. Preto ťa varujem pred nebezpečenstvom ľahkého poškvrnenia tvojej krásy i najmenšou nedokonalosťou. Pokiaľ by si sa niekedy zo slabosti takejto nedokonalosti dopustila, ihneď z nej povstaň ako silný človek, uznaj ju a plač nad touto malou chybou, akoby bola veľmi závažná.“

21. „Aby tvoj príbytok a miesto pobytu zodpovedali takému veľkému bohatstvu, tvoj Ženích ťa nechce nijako obmedzovať, ale praje si, aby si prebývala v nekonečných končinách jeho božstva, potulovala sa v ňom a bavila sa na nekonečných poliach jeho vlastností a dokonalosti, kde výhľad intelektu nie je obmedzený, kde je vôľa oblažovaná bez tieňa obáv a kde sú sklony sýtené bez pocitu horkosti. To je stále nádherný raj, kde najmilovanejšie Kristove nevesty nachádzajú odpočinok, kde zbierajú vonné kvetiny a myrhu a kde tí, ktorí sa zriekli nedokonalej ničoty, nachádzajú to, čo je nekonečné. Tam bude tvoj pobyt bezpečný. Aby tomu zodpovedalo tvoje súžitie a spoločenstvo, prajem si, aby si sa rozprávala s anjelmi a považovala ich za svojich priateľov a spoločníkov. Pri týchto častých stretnutiach a rozhovoroch sa uč napodobňovať ich cnosti.“

22. „Všimni si, ó, duša,“ pokračoval hlas, „veľkosť tohto dobrodenia, pretože ťa Matka tvojho Ženícha a Kráľovná nebies znovu adoptuje za svoju dcéru, prijíma za svoju žiačku a preberá miesto tvojej Matky a Učiteľky. Vďaka jej príhovoru sa ti dostáva tejto zvláštnej priazne, ktorá ti je daná preto, aby si spísala jej presvätý životopis. Preto si bola bez svojej zásluhy omilostená a bolo ti udelené to, čo by ti inak nebolo priznané. Čo by sa s tebou stalo, ó, duša, keby nebolo Matkinho milosrdenstva? Keby nebolo jej príhovoru, bola by si už zahynula. Tvoje skutky by boli úbohé a neužitočné, keby ťa božská blahosklonnosť nevybrala pre spísanie tohto životopisu. Nebeský Otec si ťa ale s ohľadom na toto dielo vyvolil za svoju dcéru a nevestu svojho jednorodeného Syna a Syn ťa prijal do svojho objatia a Duch Svätý ťa vybral pre svoje osvietenie. Dokument tejto zmluvy a obhajoby je spísaný a vytlačený na bielom pergamene rýdzosti najsvätejšej Márie, kam ho zapísali prst a moc Najvyššieho. Atramentom je Baránkova krv, vykonávateľom je večný Otec, putom, ktoré ťa spája s Kristom, je Duch Svätý, zárukou sú zásluhy toho istého Ježiša Krista a jeho Matky, pretože ty si len ohavný červ, ktorý nemá nič, čo by mohol obetovať, od ktorého sa očakáva, že dá len svoj slobodný súhlas.“

23. Toľko napomínajúci hlas, ktorý som počula. Nazdávala som sa, že to bol anjel, ale nemohla som to jasne zistiť, pretože som ho nevnímala rovnakým spôsobom ako inokedy. Takéto oznámenia a odhalenie sú prispôsobené dispozícii duše podobne, ako sa napríklad stalo učeníkom idúcim do Emáuz (Lk 24,16). Mala som ešte mnoho iných zážitkov s prekonávaním odporu hada voči spisovaniu tohto životopisu, ale ich popis by tento úvod neúmerne predlžoval. Niekoľko dní som zotrvala v modlitbách, pričom som prosila Pána, aby ma priamo viedol a riadil, aby som nepochybila. Odvolávala som sa pritom na svoju neschopnosť a plachosť. Jeho Majestát ma vytrvalo povzbudzoval k tomu, aby som viedla život vo všetkej čistote a najvyššej dokonalosti, a naliehal na mňa, aby keď začnem viesť takýto život, som v ňom vytrvala. Zvlášť Kráľovná anjelov mi mnohokrát vyjavila svoju vôľu a s veľkou nehou a láskavosťou mi prikazovala, aby som ju ako jej dcéra počúvla a dopísala jej najsvätejší životopis, na ktorom som začala pracovať.

24. K tomu všetkému som si priala pridať bezpečie poslušnosti. Bez toho, aby som prezradila niečo z toho, čo mi Pán a jeho najsvätejšia Matka povedali, požiadala som svojho spovedníka a predstaveného, aby mi v tejto záležitosti udal správny smer. Odpovedal mi príkazom pod poslušnosťou, aby som pokračovala v spisovaní druhej časti tohto životopisu. Po tom, čo ma Pán takto popchol k poslušnosti, vrátila som sa po jednodňovej modlitbe opäť do prítomnosti Najvyššieho. Zriekla som sa samej seba, uznala som svoju bezvýznamnosť a zodpovednosť za chyby, padla som pred jeho Velebnosťou na tvár a povedala som: „Pane môj, čo si praješ, aby som urobila?“ Nato som prijala nasledujúce vyrozumenie:

25. Zdalo sa mi, že božské svetlo Najsvätejšej Trojice mi ukázalo mňa samu plnú biedy a nedostatkov, za čo ma prísne pokarhala, ale súčasne ma obdarila najvyšším učením a blahodarným nasmerovaním k dokonalému životu, teda preto ma Boh znovu očistil a osvietil. Vnímala som, že Matka milosti, najsvätejšia Mária, stojí pred Božím trónom, aby sa za mňa prihovárala a prosila. S takouto pomocou moja dôvera znovu ožila a ťažiac z láskavosti tejto Matky, oslovila som ju: „Pani moja a Útočisko moje, zhliadni ako pravá Matka na chudobu svojej otrokyne.“ Zdalo sa mi, že moju modlitbu vypočula, obrátila sa k Najvyššiemu a povedala: „Môj Pane, znovu si prajem prijať toto neužitočné a úbohé stvorenie za dcéru a adoptovať si ju za vlastnú.“ (Skutok skutočne najveľkomyseľnejšej a mocnej Kráľovnej!) Najvyšší však odpovedal: „Nevesta moja, čím sa ti tá duša odvďačí za takú veľkú milosť? Ona si to nezaslúži, pretože je neužitočný a biedny červ, nevďačný za naše dary.“

26. Ó, aká obdivuhodná je moc Božieho slova! Ako mám opísať účinky odpovede Všemohúceho na moju dušu? Pokorila som sa do hĺbky svojej ničoty a bola som naplnená poznaním biedy tvorov a svojej vlastnej nevďačnosti voči Bohu. Srdce mi zaplavila ľútosť nad mojimi hriechmi a túžba dosiahnuť to nezaslúžené šťastie byť dieťaťom Najvyššieho. Pozdvihla som oči plné strachu k trónu Najvyššieho a môj pohľad sprevádzali bázeň a nádej. Obrátila som sa k svojej Príhovorkyni a túžila som, aby ma prijala aspoň za svoju otrokyňu, pretože som si označenie dcéry nemohla zaslúžiť. Prihovárala som sa z hĺbky svojho srdca bez toho, aby som formulovala nejaké slová, a počula som, že táto veľká Pani povedala Pánovi:

27. „Božský Pane a môj Bože, je pravda, že tento úbohý tvor nemá čo tvojej spravodlivosti ponúknuť, ale ja za ňu obetujem zásluhy a krv, ktorú za ňu prelial môj najsvätejší Syn, a spolu s tým tiež predkladám dôstojnosť Matky tvojho jednorodeného Syna, ktorú som dostala vďaka tvojej nevýslovnej dobrote, všetky skutky, ktoré som vykonala v tvojej službe, i to, že som ho nosila vo svojom lone, kojila mliekom svojich prsníkov, a predovšetkým ti obetujem tvoju vlastnú štedrosť a božstvo. Úprimne ťa prosím, aby si považoval túto bytosť za moju adoptovanú dcéru a žiačku, za ktorú sa zaručujem. Pod mojím vedením napraví svoje chyby a svoju prácu bude vykonávať podľa tvojho priania.“

28. Najvyšší (buď večne velebený za vyslyšanie prosby veľkej Kráľovnej, orodujúcej za najmenšieho zo svojich tvorov!) týmto modlitbám podľahol a ihneď som v radosti svojej duše pocítila mocné účinky, ktoré nie je možné opísať. Celým srdcom som sa obrátila ku všetkým tvorom neba i zeme a neschopná zadržať svoj jasot som ich vyzvala, aby so mnou Pôvodcu milosti chválili a velebili. Zdalo sa mi, že som ich oslovila týmito slovami: „Ó, vy obyvatelia a dvorania neba a všetci živí tvorovia, utvorení rukou Najvyššieho, pozrite na zázrak jeho štedrosti a milosrdenstva, chváľte a vyvyšujte ho naveky, pretože povzniesol z prachu najohavnejšiu vo vesmíre a obohatil najnúdznejšiu. Poctil najnehodnejšiu, i keď je najvyšší Boh a mocný Kráľ. A pretože vy, Adamovi synovia, tu vidíte zaopatrenú najchudobnejšiu sirotu, omilostenú najväčšiu hriešnicu, opusťte svoju nevedomosť, povstaňte zo svojej strnulosti a obnovte svoju nádej, pretože ak mi jeho mocná ruka pomohla, ak ma povolal a odpustil mi, aj vy všetci môžete dúfať, že dosiahnete spásu. Pokiaľ si ju chcete zaistiť, hľadajte a proste o ochranu najsvätejšiu Máriu, proste ju o jej príhovor a uvidíte, že je Matkou nevýslovného milosrdenstva a zhovievavosti.“

29. Obrátila som sa i k tejto najvznešenejšej Kráľovnej a povedala som jej: „Teraz sa už nikdy, ó, moja Pani, nebudem nazývať sirotou, pretože mám Matku, a to Matku, ktorá je Kráľovnou celého tvorstva. Nebudem už nevedomá, pretože mám Učiteľku a Paniu božskej múdrosti, ani chudobná, pretože mojím Pánom je ten, ktorý je Pánom všetkých pokladov neba i zeme. Mám Matku, ktorá ma chráni, Učiteľku, ktorá ma učí a napravuje, Paniu, ktorá mi prikazuje a vládne. Požehnaná ty medzi ženami, nádherná medzi tvormi, obdivuhodná v nebi i na zemi, nech všetci s večnými chválami vyznávajú tvoju veľkosť! Vzhľadom na to, že nie je ľahké ani možné, aby ti najmenší z tvorov, najnižší pozemský červ čokoľvek splatil, prijmi teda odmenu z božskej pravice a víziu, kde stojíš v Božej prítomnosti a raduješ sa po celú večnosť. Zostanem tvojou vďačnou otrokyňou, po celý život chváliacou Všemohúceho, pretože ma jeho štedré milosrdenstvo tak vyznamenalo, že mi dalo moju Kráľovnú za Matku a Učiteľku. Nech ťa chváli moja milujúca nemota, pretože sa mi na jazyk nedostávajú slová ani výrazy, aby to mohli vyjadriť, lebo všetky slová sú nedostatočné a obmedzené.“

30. Nedá sa opísať, čo duša počas takýchto tajomných prežitkov cíti. Pre moju dušu boli zdrojom veľkého dobra, pretože som ihneď začala vnímať dokonalosť života a diel, pre ktoré sa mi nepodarí nájsť výrazy. Avšak všetko, čo mi Najvyšší oznámil, mi bolo dané len kvôli najsvätejšej Márii a tiež preto, aby som spísala jej životopis. Bolo mi naznačené, že som schválením tohto požehnania bola večným Otcom vybratá, aby som vyjavila posvätné tajomstvá jeho Dcéry, že Duch Svätý na mňa vylial svoje svetlo a vnuknutia, aby som mohla predstaviť skryté dary jeho Nevesty, a že najsvätejší Syn ma vyvolil pre vyjavenie tajomstva svojej najčistejšej matky Márie. Aby som sa mohla tohto diela zhostiť, moju dušu osvietila a zaplavila Najsvätejšia Trojica zvláštnym svetlom božstva a Božej moci, ktorá sa dotkla mojich schopností ako maliarsky štetec, takže ho vybavila novými sklonmi pre dokonalé vykonanie tohto diela.

31. Najvyšší mi prikázal, aby som sa z celého srdca podľa svojich síl snažila napodobniť všetko, čo pochopím a napíšem o hrdinských cnostiach a skutkoch nebeskej Kráľovnej, a aby som svoj život viedla podľa jej príkladu. S vedomím, aká som nespôsobilá splniť túto povinnosť, mi táto najláskavejšia Kráľovná znovu ponúkla svoju priazeň, pomoc a poučenie o všetkom, čo mi Pán prikázal a na čo ma upozornil. Potom som požiadala Najsvätejšiu Trojicu o požehnanie, aby som mohla začať pracovať na druhej časti tohto nebeského životopisu. Pocítila som, že mi všetky tri božské osoby udelili svoje požehnanie. Keď som precitla z tohto vytrženia, snažila som sa svoju dušu očistiť vo svätých sviatostiach s plnou ľútosťou nad svojimi hriechmi. V mene Pána a z poslušnosti som pokračovala v tomto diele ku cti a sláve Najvyššieho a jeho najsvätejšej Matky, vždy nepoškvrnenej Panny Márie.

32. Táto druhá časť obsahuje životopis Kráľovnej anjelov od tajomného vtelenia až do nanebovstúpenia Ježiša Krista, nášho Pána, čo je hlavnou a najdôležitejšou časťou tohto životopisu, pretože obsahuje celý život a tajomstvo samého Pána s jeho umučením a najsvätejšou smrťou. Tu by som chcela iba poznamenať, že milosti a požehnanie udelené najsvätejšej Márii pri príprave na vtelenie do nej začali prúdiť hneď od okamihu jej nepoškvrneného počatia, pričom sa už vtedy v súlade s Božím zámerom a rozhodnutím stala Matkou Slova. Avšak úmerne blížiacemu sa uskutočneniu vtelenia sa dobrodenia a dary milosti i naďalej zväčšovali. Aj keď sa spočiatku zdali všetky rovnakého druhu a povahy, aj tak sa stále zosilňovali a zväčšovali, takže neexistujú nové a dostatočne rozmanité pojmy, ktorými by tento proces bolo možné opísať. Preto je nutné všetko v tomto príbehu merať nekonečnou mocou Pána, ktorému aj keď dáva mnoho, stále zostáva dosť na to, aby mohol dať nekonečne viac, zatiaľ čo schopnosť každej duše – a obzvlášť duše nebeskej Kráľovnej – pojímať je svojím spôsobom nekonečná a je schopná prijímať stále viac a viac. A toto sa dialo s dušou najsvätejšej Márie, pokiaľ nevystúpila na vrchol dokonalosti a podieľania sa na božstve, čo žiadny iný tvor nedosiahol ani nedosiahne. Kiež ma sám Pán poučí, aby som mohla v tomto diele pokračovať pre jeho božské zaľúbenie. Amen.

KAPITOLA I.

NAJVYŠŠÍ ZAČÍNA PRIPRAVOVAŤ V NAJSVÄTEJŠEJ MÁRII

TAJOMSTVO VTELENIA. ČO SA UDIALO V DEVIATICH DŇOCH,

KTORÉ TOMUTO TAJOMSTVU PREDCHÁDZALI,

ZVLÁŠŤ V PRVOM DNI

1. Aby jej bezchybný život mohol byť pre všetkých príkladom najvyššej svätosti, vložil Všemohúci na našu Kráľovnú a Paniu povinnosť manželky svätého Jozefa, čo bola úloha, ktorá vyžadovala viac styku so susedmi. Nebeská Pani bola pri zžívaní sa s týmto novým stavom naplnená takými vznešenými myšlienkami a pocitmi pri plnení svojich povinností a všetky aktivity svojho života riadila s takou múdrosťou, že vyvolala obdivuhodnú súťaživosť anjelských duchov a pre ľudí sa stala jedinečným príkladom. Málokto ju poznal a ešte menej ľudí sa s ňou stretlo, ale tí, ktorí mali to šťastie, boli naplnení Máriiným nebeským vplyvom tak, že sa úžasnou radosťou a neobyčajnými vzletmi ducha snažili vyjadriť a prejaviť svetlo, ktoré osvietilo ich srdce a o ktorom vedeli, že prišlo od nej. Najmúdrejšia Kráľovná o týchto skutkoch Najvyššieho vedela, ale ešte nenastala príhodná doba a ani jej najhlbšia pokora by zatiaľ nepripustila, aby sa o tom svet dozvedel. Stále prosila Pána, aby skrýval pred ľuďmi tieto skutky, aby všetky tie milosti jeho pravice prispievali výhradne k jeho chvále a aby jej umožnil byť neznámou a opovrhovanou všetkými ľuďmi v takej miere, aby tým jeho nekonečná dobrota nebola urážaná.

2. Tieto modlitby boli jej božským Ženíchom prijaté s veľkou láskavosťou a jeho prozreteľnosť zariadila všetko tak, že veľké svetlo, ktoré ľudí podnecovalo k hlásaniu jej veľkosti, ich súčasne viedlo k tomu, aby mlčali. Pohnutí božskou mocou sa zdržali vyjadrenia svojej myšlienky, pričom vo svojom vnútri chválili Pána za svetlo, ktoré v sebe cítili. Naplnení zázrakom menili svoje rozhodnutia, opúšťali iné stvorenia a hľadali svojho Stvoriteľa. Mnohí sa už pri obyčajnom pohľade na ňu odvrátili od hriechu a iní napravili svoj život, pričom boli všetci ovplyvnení jej zjavom a vo svojich dušiach pociťovali nebeské účinky. Ihneď však na zdroj tohto pôsobenia zabúdali, pretože pokiaľ by mohli zostať v jej prítomnosti alebo udržať v pamäti jej obraz a pokiaľ by tomu Boh tajomne nebránil, nič by nebolo schopné odvrátiť ich pozornosť od nej a všetci by ju nepochybne hľadali.

3. Touto plodnou činnosťou a posilňovaním darov a milostí, z ktorých všetko toto dobro pochádzalo, sa naša Kráľovná, Jozefova manželka, zaoberala šesť mesiacov a sedemnásť dní, ktoré uplynuli od jej zasnúbenia do vtelenia Slova. Nemôžem pomýšľať ani len na krátky opis jej hrdinských činov, všetkých vnútorných i vonkajších cností, všetkých jej skutkov lásky, pokory, zbožnosti a milosrdenstva, almužien a dobrodení, pretože to presahuje moc pera. To najlepšie, čo môžem urobiť, je všetko zhrnúť a povedať, že Najvyšší zistil, že najsvätejšia Mária plní všetky jeho očakávania a priania v maximálnej miere, ktorá je pri súžití stvorenia a Stvoriteľa možná. Boh sa cítil jej svätosťou a zásluhami akoby povinný a (podľa nášho spôsobu vyjadrovania) donútený k tomu, aby svoje kroky urýchlil, vztiahol svoje všemohúce ruky a spôsobil najväčší mysliteľný div, ku ktorému v histórii ľudstva dovtedy nedošlo a už ani nedôjde, totiž ku vteleniu jednorodeného Otcovho Syna v panenskom lone tejto Panej.

4. Aby bolo možné ďalej postupovať s dôstojnosťou hodnou samotného Boha, pripravoval najsvätejšiu Máriu zvláštnym spôsobom počas deviatich dní pred týmto tajomstvom a rieke svojho božstva dovolil prudko sa ponáhľať ďalej (Ž 45,5), aby toto Božie Mesto zaplavila svojím prívalom. Udeľoval jej také veľké milosti, dary a láskavosti, že som pri vnímaní toho, čo mi o tomto zázraku bolo zjavené, úžasom onemela a moja nepatrnosť je naplnená hrôzou pri zmienke o tom, čo som pochopila, pretože jazyk, pero a všetky schopnosti stvorenia sú absolútne nedostatočné na to, aby odhalili také nepochopiteľné tajomstvo. Preto si prajem, aby to bolo chápané tak, že všetko, čo poviem, je iba nevýrazným tieňom najmenšej časti týchto divov a nevýslovných zázrakov, ktoré nemôžu byť opísané našimi obmedzenými slovami, ale len Božou mocou, ktorú nemám.

5. Behom prvého dňa tejto najsvätejšej novény nebeská Kňažná Mária po nepatrnom odpočinku a podľa vzoru svojho praotca Dávida i podľa denného rozvrhu daného jej Pánom opustila o polnoci lôžko (Ž 118,62), aby v prítomnosti Najvyššieho padla na tvár a začala so svojimi obvyklými modlitbami a posvätnými cvičeniami. Anjeli, ktorí ju navštívili, k nej prehovorili a povedali: „Nevesta nášho Kráľa a Pána, vstaň, pretože ťa volá jeho Velebnosť.“ Ona s vrúcnou láskou vstala a odpovedala: „Pán prikazuje, aby prach povstal z prachu.“ Otočila sa k tvári Pána, ktorý ju volal, a dodala: „Najvyšší a najmocnejší Pane, čo si praješ so mnou urobiť?“ Pri týchto slovách sa jej najsvätejšia duša povzniesla v duchu k novému a vyššiemu príbytku, bližšie k Pánovi a ďalej od všetkého pozemského a pomíňajúceho sa.

6. Zrazu cítila, že je týmto osvecovaním a očisťovaním, ktoré zakúsila pri niektorých najvznešenejších víziách božstva, na niečo pripravovaná. Nechcem sa nimi zaoberať, pretože som ich už opísala v prvom zväzku. Jeho božstvo sa jej neukázalo v priamej, ale len v abstraktnej vízii, avšak tak jasne, že v nej porozumela tomuto nepochopiteľnému predmetu viac než blahoslavenstvu v priamom nazeraní. Bolo tomu tak preto, že sa táto nebeská Pani stávala deň čo deň schopnejšou, a v neposlednom rade preto, že dokonale využívala milosti, čím sa pripravovala na prijatie stále väčších milostí. Okrem toho jej opakované osvietenie a vízia božstva umožňovali spolupôsobiť s ich nekonečnými účinkami stále dokonalejšie.

7. Naša Kňažná v tejto vízii pochopila najvyššie tajomstvo božstva a jeho dokonalosti, zvlášť Božiu komunikáciu, predovšetkým tú, ktorou komunikuje prostredníctvom diela svojho stvorenia. Videla, že všetko vzniklo z Božej dobroty a štedrosti, že stvorenie tvorov nebolo nutné na doplnenie jeho božskej existencie ani jeho nekonečnej slávy, pretože aj bez nich bol slávny v priebehu nekonečnej večnosti pred stvorením sveta. S mnohými svätými tajomstvami, ktoré boli našej Kráľovnej zjavené, nemôžu ani nemajú byť oboznámení všetci, pretože len ona sama bola tou jedinou (Pies 6, 9) Vyvolenou, vybratou pre tieto radosti najvyšším Kráľom a Pánom všetkého tvorstva. Avšak keď jej velebnosť v tejto vízii vnímala toto pudenie a sklon božstva navonok sa deliť s väčšou silou, než je tá, s ktorou tiahnu všetky živly k svojmu stredu, a keď bola vťahovaná do sféry Božej lásky, s planúcim srdcom prosila večného Otca, aby poslal na svet Jednorodeného a udelil ľuďom spásu, pretože tak bude môcť uspokojiť a (ľudsky povedané) uskutočniť to, k čomu ho pobáda jeho božstvo a dokonalosť.

8. Pánovi boli tieto prosby jeho Nevesty veľmi príjemné, boli šarlátovými stuhami (Pies 4,3), ktorými spútala a zaistila si jeho lásku. On sa potom, aby mohol uskutočniť svoje priania, snažil najskôr pripraviť stánok alebo chrám, do ktorého by zostúpil z lona večného Otca. Rozhodol sa svoju milovanú a vyvolenú Matku zaopatriť jasným poznaním všetkých vonkajších skutkov, ktoré jeho Všemohúcnosť vykonala. Preto jej počas prvého dňa ukázal v tejto vízii všetko, čo vykonal v prvom dni stvorenia sveta, ako je to zaznamenané v knihe Genezis (Gn 1,1 – 5). Všetko vnímala s väčšou jasnosťou a pochopením, než keby toho bola očitým svedkom, pretože najprv vnímala, aké to všetko bolo v Bohu a aké to potom bolo samo osebe.

9. Vnímala a chápala, ako na začiatku stvoril Pán nebo a zem (Gn 1,1 – 5), do akej miery a v akom ohľade bola zem pustá a prázdna, ako tma halila priepasti, ako sa Duch Pána vznášal nad vodami, ako bolo z Božieho rozkazu stvorené svetlo, aká bola jeho podstata, ako bola tma po oddelení nazvaná nocou a svetlo dňom a ako tým bol vytvorený prvý deň. Poznala rozmery zeme, jej dĺžku, šírku a hĺbku, jej jaskyne, peklo, predpeklie a očistec s ich obyvateľmi, zem, podnebie, poludník a rozdelenie sveta a všetkých jeho obyvateľov a vládcov. S rovnakou jasnosťou poznala nižšie nebeské telesá a najvyššie nebo. Vnímala, ako boli prvého dňa stvorení anjeli, bola zoznámená s ich prirodzenosťou, stavom, rozmanitosťou, hierarchiou, poslaním, triedami a cnosťami. Bola jej zjavená vzbura skazených anjelov, ich pád i okolnosti a príčina tohto poklesku, aj keď pred ňou Pán stále skrýval to, čo sa týkalo jej. Porozumela trestu i účinku hriechu v démonoch, pretože ich videla takých, akými sú sami osebe. V závere tohto prvého dňa jej Pán ukázal, ako bola aj ona utvorená z rovnakého nízkeho pozemského materiálu a obdarená rovnakou prirodzenosťou ako všetci tí, ktorí sa obracajú späť na prach. Nepovedal však, že sa naň obráti aj ona. Napriek tomu jej udelil také hlboké poznanie pozemskej existencie, že sa veľká Kráľovná pokorila do priepasti ničoty. Aj keď bola bez viny, pokorovala sa viac než všetky Adamove deti v celej svojej biede.

10. Celú túto víziu i jej účinky Najvyšší usporiadal tak, aby nimi boli v Máriinom srdci vyhĺbené hlboké priekopy, ktoré boli potrebné pre položenie základov stavby, čo si v nej prial vystavať. Stavby takej vysokej, aby siahala až k podstatnému spojeniu božskej a ľudskej prirodzenosti. A pretože dôstojnosť Božej Matky bola neobmedzená a do istej miery nekonečná, bolo vhodné, aby bola ukotvená v pokore tomu úmernej, ktorá by bola bez medzí, aj keď stále v medziach rozumu samotného. Dosahujúc vrchol cnosti, táto Požehnaná medzi ženami sa pokorovala do tej miery, že Najsvätejšia Trojica tým bola akoby plne odmenená, uspokojená a (podľa nášho spôsobu chápania) prinútená ju vyvýšiť na najvyššiu možnú úroveň dôstojnosti medzi tvormi a najbližšie samému božstvu. V tejto blahovôli jeho Majestát prehovoril a povedal jej:

11. „Moja Nevesta a Holubička, veľká je moja túžba vykúpiť človeka z hriechu a moja nesmierna dobrotivosť je plná očakávania doby, keď zostúpim, aby som napravil svet. Žiadaj ma v týchto dňoch neustále s veľkou vrúcnosťou o splnenie tejto túžby. Padaj v mojej kráľovskej prítomnosti na tvár, neustále pros, volaj a žiadaj ma, aby Jednorodený Otcov zostúpil a podstatne sa spojil s ľudskou prirodzenosťou.“

Na to nebeská Kňažná odpovedala: „Pane a večný Bože, ktorému patrí všetka moc a múdrosť, ktorého prianiu nikto nemôže vzdorovať, kto bude prekážať tvojej všemohúcnosti? Kto zadrží mocný prúd tvojho božstva, aby tvoje želanie udeliť dobrodenie celému ľudstvu zostalo nenaplnené? Pokiaľ azda, ó, môj Milovaný, som ja prekážkou tohto nesmierneho dobrodenia, dovoľ, aby som radšej zahynula, než aby som prekážala tvojim prianiam. Toto požehnanie nemôže závisieť od zásluh nejakého tvora. Preto, môj Pán a Vládca, nečakaj, pretože neskôr by sme si ho mohli zasluhovať ešte menej. Hriechov ľudstva pribúda a útoky proti tebe sa znásobujú, ako si môžeme zaslúžiť toto veľké požehnanie, ktorého sa denne stávame viac nehodnými? V tebe samom, môj Pane, spočíva posledná príčina a dôvod našej spásy. Tvoja nekonečná štedrosť, tvoje neobmedzené milosrdenstvo ťa podnecuje, vzdychy prorokov a otcov tvojho ľudu ťa prosia, svätí po tebe túžia, hriešnici k tebe vzhliadajú a všetci spoločne k tebe volajú. Aj ja, bezvýznamný červ, ktorý je v dôsledku svojej nevďačnosti nehodný tvojej milosrdnej blahosklonnosti, si ťa trúfam z hĺbky svojho srdca prosiť, aby si urýchlil svoj príchod a pre svoju väčšiu slávu aj svoje vykúpenie.“

12. Keď nebeská Kňažná ukončila túto modlitbu, vrátila sa do svojho obvyklého a prirodzenejšieho stavu. Avšak v snahe splniť Pánov príkaz celý ten deň prosila o vtelenie Slova a s najhlbšou pokorou opakovala duchovné cvičenie, keď padala na tvár a modlila sa na zemi s rukami rozpaženými do podoby kríža. Sám Duch Svätý, ktorý ju riadil, naučil ju klaňať sa a modliť v tejto polohe, ktorá tak veľmi tešila Najsvätejšiu Trojicu. Boh akoby v tele budúcej Matky Slova videl ukrižovanú osobu Ježiša Krista, preto prijal túto rannú obeť najčistejšej Panny ako predbežnú obeť svojho najsvätejšieho Syna.

POUČENIE, KTORÉ MI UDELILA

NAJSVÄTEJŠIA KRÁĽOVNÁ NEBIES, Mária

13. Dcéra moja, smrteľníci nie sú schopní pochopiť nevýslovné činy ruky Všemohúceho pri mojej príprave na vtelenie večného Slova. Najmä behom tých deviatich dní, ktoré tomuto vznešenému tajomstvu predchádzali, bol môj duch povznesený a zjednotený s nemennou Božou bytosťou. Bola som ponorená do oceánu jeho nekonečnej dokonalosti a mala som účasť na všetkých tých vznešených a božských účinkoch, ktoré prevyšujú všetky očakávania ľudského srdca. Vedomosti o stvoreniach, ktoré som zdieľala, prenikali až k samej ich podstate, takže boli hlbšie a prenikavejšie než vedomosti anjelských duchov, aj keď ich znalosti týkajúce sa stvorenia sú vďaka ich blaženej vízii celkom obdivuhodné. Navyše boli ich obrazy vtlačené do mojej pamäti, aby som ich mohla podľa potreby používať.

14. Čo si dnes od teba prajem, je, aby si si všimla, ako som tieto vedomosti využívala, a aby si ma podľa možností a s pomocou vliateho svetla, ktoré si preto dostala, napodobnila. Použi vedomosti o stvoreniach ako rebrík pre výstup k Bohu, svojmu Stvoriteľovi, tým, že u nich, u všetkých, budeš hľadať ich počiatok a koniec. Nech ti slúžia ako zrkadlo, v ktorom sa odráža božstvo, pripomínajúce ti jeho všemohúcnosť a podnecujúce ťa k láske, ktorú od teba očakáva. Nech ťa veľkosť a vznešenosť Stvoriteľa napĺňa úžasom a chválou a v jeho prítomnosti sa pokoruj do prachu. Nevyhýbaj sa žiadnej ťažkosti ani utrpeniu, aby si sa stala tichou a pokornou srdcom. Všimni si, moja najdrahšia, že táto cnosť pokory bola pevným základom všetkých divov, ktoré vo mne Najvyšší vykonal. Aby si mala túto cnosť vo väčšej úcte, pamätaj si, že je zo všetkých najvzácnejšia, najkrehkejšia a najrýchlejšie podliehajúca skaze. Pokiaľ ju v niektorom ohľade stratíš a nebudeš pokorná vo všetkom bez výnimky, nebudeš pokorná v ničom. Nezabúdaj na svoju pozemskú a porušiteľnú prirodzenosť a vedz, že Najvyšší utvoril prezieravo človeka tak, aby mu jeho vlastná existencia a vznik stále naznačovali a stále s ním túto dôležitú lekciu precvičovali a nikdy nedopustili, aby zostal bez tohto blahodarného učenia. Preto nebol človek stvorený z najušľachtilejšieho materiálu a preto zostala najušľachtilejšia časť jeho bytosti skrytá vo svätyni jeho vnútra (Ex 30,24). Pán tým učí človeka dávať do vzájomného pomeru nekonečnú a večnú existenciu Pána na jednej strane a svoju neušľachtilú materiálnu existenciu na strane druhej. Tak bude dávať Bohu, čo je Božie, a sebe, čo je jeho.

15. Tomuto Božiemu zámeru som venovala najhorlivejšiu pozornosť, aby som sa stala vzorom a návodom pre všetkých smrteľníkov. Prajem si, aby si ma v tom napodobnila a horlivo sa snažila získať pokoru, ktorá teší Najvyššieho i mňa, ktorá túžim po tvojom skutočnom vzostupe. Priala by som si, aby tvoja dokonalosť vyrastala z hlbokých základov tvojho vlastného sebapoznania, pretože čím hlbšie budú položené základy, tým vyššiu a vznešenejšiu dokonalosť môže dosiahnuť budova tvojej cnosti. Tak tvoja vôľa nájde najintímnejšiu zhodu s vôľou Pána, ktorý vzhliada zo slávy svojho trónu na pokorných tejto zeme.

KAPITOLA II.

PÁN DRUHÝ DEŇ POKRAČUJE V PRÍPRAVE

NAJSVÄTEJŠEJ MÁRIE NA VTELENIE SLOVA

16. V prvej časti tohto životopisu (zväzok I, č. ٢١٩) som sa zmienila o tom, že Máriino najčistejšie telo bolo počaté a dokonale formované behom siedmich dní. Najvyšší si prial uskutočniť tento zázrak preto, aby táto najsvätejšia duša nemusela čakať tak dlho ako duše obyčajných smrteľníkov. Prial si, aby bola stvorená a vdýchnutá do tela skôr ako obyčajne (ako sa to tiež naozaj stalo) s tým, aby sa začiatok nápravy sveta akosi podobal začiatku jeho stvorenia. K podobnej zhode došlo znovu pri príchode Vykupiteľa v tom, že po sformovaní nového Adama, Ježiša Krista, mohol Boh odpočívať ako ten, kto napol všetky sily svojej všemohúcnosti pri svojom najväčšom diele, a mohol si vychutnávať deň Pána všetkých svojich radostí. A pretože tieto zázraky vyžadovali zásah Matky božského Slova, ktorá mu mala dať viditeľnú podobu a mala spojiť dva extrémy, Boha a človeka, bolo vhodné, aby mala vzťah s oboma. Jej dôstojnosť bola nižšia len než tá Božia a nadradená všetkému, čo nie je Boh. K tejto dôstojnosti patrila aj primeraná znalosť a chápanie ako najvyššej podstaty, tak i podstaty všetkých nižších tvorov.

17. V nadväznosti na svoj zámer pokračoval najvyšší Pán v udeľovaní milostí, ktorými chcel pred vtelením počas deviatich dní vybaviť najsvätejšiu Máriu, ako som už vysvetlila. Na druhý deň bola v rovnakom polnočnom čase panenská Mária navštívená práve tak, ako bolo opísané v predošlej kapitole. Božská moc ju pozdvihla tou istou vznešenosťou a osvecovaním ju pripravovala na víziu božstva. On sám sa jej zjavil znovu nepriamym spôsobom rovnako ako v prvý deň. Bolo jej ukázané všetko, čo bolo vykonané v druhom dni stvorenia. Bola poučená o tom, ako Boh rozdelil vody (Gn 1,6), niektoré nahor a iné dole, aby vytvoril oblohu a nad ňou krištáľové rozhranie, známe ako vodné nebo. Jej vhľad prenikal veľkosť, poriadok, stav, pohyby a všetky ostatné vlastnosti a stavy nebies.

18. A v najmúdrejšej Panne nezostali tieto vedomosti nečinné ani neplodné, pretože v nej najjasnejšie Božie svetlo ihneď pretekalo, roznecovalo ju a vyzývalo k obdivu, chválam a láske k dobru a Božej moci. Takto premenená božskou dokonalosťou praktizovala hrdinské činy všetkých cností, ktoré Boží majestát dokonale uspokojovali. A rovnako, ako jej Boh v predošlom prvom dni dal podiel na svojej múdrosti, tak jej v druhom dni dal primeraný podiel na svojej všemohúcnosti. Dal jej moc nad správaním nebies, planét a živlov, keď im všetkým prikázal, aby ju počúvali. Tak bola táto veľká Kráľovná vyvýšená k zvrchovanosti nad morom, zemou, živlami a nebeskou sférou i nad všetkými tvormi, ktoré obsahujú.

19. Táto zvrchovanosť a najvyššia moc patrila k dôstojnosti najsvätejšej Márie okrem vyššie uvedenej príčiny tiež ešte z dvoch ďalších dôvodov. Prvým dôvodom bol fakt, že táto Pani bola Kráľovnou, ktorá bola výsadou vyňatá z pôsobnosti obvyklého zákona hriechu a jeho dôsledkov. Preto ju nebolo treba zaraďovať do rovnakej všeobecnej triedy bezcitných Adamových synov, proti ktorým Všemohúci vyzbrojil tvorstvo (Múd 5,18), aby mohlo pomstiť svoje zranenia a potrestať ich šialenstvo. Pokiaľ by sa vo svojej neposlušnosti neobrátili proti svojmu Stvoriteľovi, neboli by voči nim neposlušné ani živly, neobťažovali by ich ani by proti nim neobracali krutosť a nepriazeň svojho účinku. A pokiaľ je táto vzbura tvorstva trestom za hriech, nemohla sa oprávnene vzťahovať na najsvätejšiu Máriu, ktorá bola nepoškvrnená a bez viny. Nebolo by ani spravodlivé, keby jej výsady boli menšie než výsady anjelov, ktorí neboli zasiahnutí dôsledkami hriechu ani zbavení moci nad silou živlov. Aj keď bola najsvätejšia Mária telesnej a pozemskej podstaty, dokázala sa predsa povzniesť nad všetky hmotné i duchovné bytosti, aby sa stala Kráľovnou a Paňou všetkého tvorstva. V tomto ohľade bola hodná oveľa väčšieho uznania, pretože to bolo výnimočné a vzácnejšie. Kráľovnej musí byť priznané viac než jej poddaným, Panej viac než jej služobníctvu.

20. Druhým dôvodom bolo, že túto nebeskú Kráľovnú a svoju matku mal poslúchať sám jej najsvätejší Syn. Keďže on bol Stvoriteľom živlov a všetkých vecí, logicky z toho vyplýva, že by ju mali poslúchať, keď je jej poddaný aj sám ich Stvoriteľ, a že by mali podliehať jej veleniu. Nebola osoba Ježiša Krista, s ohľadom na jeho človečenstvo, podriadená svojej matke v súlade s ustanovením a prirodzeným zákonom? Táto výsada zvrchovanosti mala tiež výrazne zvýšiť cnosti a zásluhy najsvätejšej Márie, pretože to, čo my zvyčajne robíme pod nátlakom a proti svojej vôli, ona robila slobodne a záslužne. Táto najmúdrejšia Kráľovná nevyužívala svoju nadvládu nad živlami a tvormi neuvážene alebo pre svoju úľavu a pohodlie, ale naopak, prikázala stvoreniu, aby vo svojej činnosti a účinkoch v miere, ktorá bola pre ňu prirodzene bolestivá a obťažujúca, neustávalo, pretože sa v týchto záležitostiach mala podobať svojmu najsvätejšiemu Synovi a trpieť s ním. Jej láska a pokora jej nedovoľovali zadržiavať a obmedzovať nevľúdnosť tvorov voči nej, pretože vedela, aké je utrpenie v očiach Pána drahocenné a vážené.

21. Iba v niektorých prípadoch, keď vedela, že to nie je pre jej prospech, ale že to potrebuje jej Syn a Stvoriteľ, obmedzila táto nežná Matka silu živlov a ich účinkov, ako uvidíme ďalej pri opise jej cesty do Egypta aj pri iných príležitostiach, kde veľmi múdro uznala za vhodné, aby tvorstvo uznalo a uctilo svojho Stvoriteľa alebo aby ho chránilo a v niektorých potrebách mu slúžilo (viď 543, 590, 633). Kto zo smrteľníkov by pri povedomí o tomto novom zázraku nežasol? Je možné si predstaviť obyčajnú pozemskú bytosť obdarenú zvrchovanosťou a mocou nad všetkým tvorstvom, ktorá sa považuje za najnehodnejšiu a najnepatrnejšiu zo všetkých stvorení, ako v tomto pokornom rozpoložení prikazuje zúrivosti vetrov a všetkej nemilosrdnosti prírodných živlov, aby sa obrátili proti nej a splnili tak povinnosť plniť jej príkazy? Tieto živly, plné úcty a zdvorilosti k takejto Panej, jej prianiam vyhoveli, nie však preto, aby pomstili krivdy páchané na svojom Stvoriteľovi, ako je tomu u ostatných Adamových detí, ale so zámerom rešpektovať jej príkazy.

22. Smrteľníci nemôžu vo svetle tejto pokory našej nepremožiteľnej Kráľovnej popierať svoju nadutú márnomyseľnosť a domýšľavosť či skôr trúfalosť, keď sa aj cez svoje šialené ukrutnosti, ktoré volajú po zúrivej vzbure živlov i všetkých škodlivých síl vesmíru, sťažujú na ich prísnosť, akoby ich obťažovanie bolo neoprávnené. Odmietame tuhú zimu aj vysiľujúcu horúčavu. Hnusia sa nám všetky bolestivé veci a týchto vykonávateľov Božej spravodlivosti odsudzujeme so všetkou energiou. Vyhľadávame svoje vlastné pohodlie a pôžitky, akoby mali trvať večne a akoby nebolo jasné, že tým na seba za svoje chyby len zvolávame ťažšie tresty.

23. Obráťme však svoju pozornosť späť k vedomostiam a moci, daným nebeskej Kňažnej, i k ďalším darom, ktorými bola dôstojne pripravovaná na postavenie Božej Matky. Môžeme vnímať ich dokonalosť, pretože v nich vidíme istú nekonečnosť a neobmedzenosť v podieľaní sa na božstve, čo bolo podobné tomu, čo neskôr vykazovala najsvätejšia Kristova duša. Pretože ona nielenže poznala v Bohu všetky tvory, ale chápala ich do takej miery, že ich mohla ovládať, pričom by bola schopná pochopiť ešte mnoho ďalších, keby existovali. Tieto vedomosti označujem za nekonečné, pretože sa zdá, že sa podieľala na vlastnostiach nekonečného vedomia, a pretože v jednom a tom istom hnutí mysle, bez nutnosti postupného skúmania, videla a vnímala počet nebies, ich šírku a hĺbku, poriadok, pohyby, vlastnosti, materiál, formu i živly so všetkými ich premenami a nešťastiami, ktoré pôsobili, pričom to všetko vnímala v rovnakom okamihu. Až do chvíle svojho súhlasu a naplnenia nevýslovného milosrdenstva Najvyššieho najmúdrejšia Panna nepoznala iba bezprostredný účel týchto vedomostí. Počas tých dní pokračovala v najvrúcnejších modlitbách za príchod Mesiáša tak, ako jej prikázal Pán. A on jej dal pocítiť, že nebude otáľať, pretože určený čas jeho príchodu už nadišiel.

POUČENIE, KTORÉ MI UDELILA

KRÁĽOVNÁ NEBIES

24. Dcéra moja, v tom, čo si poznala o daroch a milostiach, ktoré mi boli udelené pri príprave na dôstojnosť Božej Matky, si ťa prajem upozorniť na obdivuhodný poriadok Božej múdrosti pri stvorení človeka. Všimni si, že ho Stvoriteľ nevytvoril z ničoho preto, aby bol otrokom, ale preto, aby sa stal kráľom a pánom všetkého stvorenia (Gn 1,26) a aby všetko užíval a vo svojej zvrchovanosti všetkému vládol a panoval. Súčasne však mal človek v sebe rozpoznať obraz svojho Stvoriteľa a dielo jeho rúk, čím sa mal stať Bohu poddaným a poslušným jeho vôli viac, než je tvorstvo voči človeku, čo vyžaduje spravodlivosť i rozum. Aby človek nezostal bez znalosti a poznania Stvoriteľa i prostriedkov na vnímanie a plnenie jeho vôle, Boh pridal k jeho prirodzenému svetlu ešte iné, väčšie, slobodnejšie, istejšie, prenikavejšie, jasnejšie a ďalekosiahlejšie svetlo, totiž svetlo Božej viery, ktorým človek môže rozpoznať existenciu Boha, jeho dokonalosť a súčasne s tým i jeho dielo. Človek bol vybavený týmto poznaním a mocou, upevnený do dobrej pozície, poctený a obohatený, pričom nemal žiadne ospravedlnenie pre to, že sa nemôže celkom venovať plneniu Božej vôle.

25. Avšak ľudská pochabosť ruší tento poriadok a ničí túto harmóniu, keď človek stvorený ako pán a kráľ tvorstva zotročuje sám seba tým, že sa podrobuje tvorstvu a že svoju dôstojnosť znižuje tým, že užíva viditeľné veci nie ako múdry pán, ale ako nehodný otrok. Znižuje sa pod najnižšie tvory tým, že zo zreteľa stráca skutočnosť, že je ich pánom. Všetka táto zvrátenosť pramení z toho, že človek nevyužíva iné stvorenia k službe svojmu Stvoriteľovi prostredníctvom dobre usporiadanej viery, ale pre svoj pôžitok z vášne a potešenia zmyslov. Odtiaľ tiež vychádza veľké opovrhnutie vecami, ktoré nie sú zmyslom príjemné.

26. Ty, moja najdrahšia, verne vzhliadaj k svojmu Stvoriteľovi a Pánovi a snaž sa vo svojej duši verne napodobňovať obraz jeho božskej dokonalosti. Nestrácaj vládu a vyvýšenosť nad tvormi a nech žiadny z nich neobmedzuje tvoju slobodu, ale snaž sa nad všetkými zvíťaziť, aby sa medzi teba a tvojho Stvoriteľa nič nestavalo. Nepodvoľuj sa tomu, čo je v spojení s tvormi príjemné, pretože by to zatemňovalo tvoj rozum a oslabovalo tvoju vôľu, ale naopak, podvoľuj sa nepriaznivým a bolestným dôsledkom ich činnosti. Znášaj to s radostnou ochotou, pretože to isté som robila pri napodobňovaní svojho Syna, aj keď som mala moc zamedziť ich obťažovaniu a bola som bez hriechov, ktoré by som mala odčiniť.

KAPITOLA III.

AKÉ MILOSTI UDELIL NAJVYŠŠÍ PRESVÄTEJ MÁRII

NA TRETÍ DEŇ NOVÉNY PRED VTELENÍM SLOVA

27. Pravica Najvyššieho, ktorá roztvorila dvere svojho božstva pred najsvätejšou Máriou, túto najčistejšiu dušu a panenské telo, ktoré si zvolil za svoj stánok, chrám a sväté mesto svojho prebývania, aj naďalej obohacovala a zdobila svojimi nekonečnými vlastnosťami. A nebeská Pani, pohltená týmto nekonečným božstvom, okrídlená stúpala deň za dňom stále ďalej od pozemských vecí a stále viac sa premieňala na nebeskú bytosť, keď v Najvyššom objavovala stále nové tajomstvá. Pretože je Najvyšší nekonečným predmetom túžby, zostáva vždy mnoho z toho, po čom je možné túžiť a čo je možné poznávať, aj keď je hlad stále sýtený tým, čo poskytuje on. Ani všetky zbory anjelov a všetci ľudia nezískali dohromady také vyvýšenie v požehnaniach, milostiach a sviatostiach, ako táto Kňažná, najmä pokiaľ ide o tých, ktorí jej patrili ako Matke Stvoriteľa.

28. V treťom dni príprav, ku ktorému som teraz dospela, príprava Márie prebiehala obdobne ako v prvý deň, keď sa jej Boh zjavil v nepriamej vízii. Naše schopnosti pre pochopenie znásobovania darov a milostí, ktorými Najvyšší v prípade nebeskej Márie vôbec nešetril, sú príliš ťažkopádne a nedostatočné a v tejto chvíli ani nemám slová, ktorými by som mohla vysvetliť čo i len najmenšiu časť toho, čo som vnímala. Môžem povedať akurát to, že Božia múdrosť a moc postupovala spôsobom hodným tej, ktorá sa mala stať Matkou Slova, tak, aby bola zabezpečená, nakoľko to bolo u stvorenia možné, božským osobám zodpovedajúca podobnosť a úmera. Kto má aspoň slabú predstavu o vzdialenosti, ktorá tieto dve krajnosti, nekonečného Boha a obmedzeného ľudského tvora, od seba oddeľuje, môže oveľa lepšie pochopiť, čo je nutné vykonať pre to, aby boli privedené k sebe a aby bola vytvorená zodpovedajúca úmera.

29. Kráľovná neba stále viac a viac, ako zrkadlo, odrážala jeho nekonečné vlastnosti a cnosti. Pod dotykmi štetca božskej Múdrosti a vplyvom farieb a svetla, udeľovaných zhora, krása z nej vyžarovala stále dokonalejšie. Toho dňa bola zoznámená s dielom stvorenia, ktoré sa udialo tretí deň. Dozvedela sa, kedy a ako sa vody pod oblohou zliali na jedno miesto (Gn 1,9), ako sa ukázala súš, ktorú Pán nazval zemou, pričom vody nazval morom. Pochopila, akým spôsobom zem splodila čerstvé byliny, všetky rastliny a ovocné stromy s ich semenami, každý podľa svojho druhu. Bola poučená o veľkosti mora, o jeho hĺbke a rozdelení, o jeho väzbách na rieky a pramene, ktoré v ňom majú svoj pôvod a ktoré do neho tečú späť, poznala rôzne rastliny a byliny, kvetiny, stromy, korene, plody a semená, pričom vnímala, ako všetko vcelku i jednotlivo slúži človeku. Naša Kráľovná to všetko chápala a najbystrejším pohľadom prenikala jasnejšie, zreteľnejšie a zrozumiteľnejšie než Adam alebo Šalamún. V porovnaní s ňou by sa všetci odborníci v medicíne po celom svete i so všetkými svojimi najstarostlivejšími štúdiami a najväčšími skúsenosťami javili ako celkom neznalí. Najsvätejšia Mária vedela o všetkom, čo zostalo zraku skryté, ako sa hovorí v Knihe múdrosti (Múd 7,21), a rovnako, ako všetko poznala bez prímesi klamu, tak to bez závisti zdieľala (Múd 7,13). Čokoľvek hovorí Šalamún v Knihe múdrosti, to sa u nej splnilo s jedinečnou dokonalosťou.

30. Naša Kráľovná využila v niektorých situáciách tieto znalosti pri charitatívnej činnosti voči chudobným a núdznym, ako to bude neskôr opísané na rôznych miestach tohto životopisu (č. 423, 668, zväzok III, č. 159). To všetko dokonale ovládala, ako dobre vycvičený hudobník svoj nástroj. To isté platilo aj o iných vedách zakaždým, keď uznala, že by bolo vhodné alebo nutné ich využiť v službách Najvyššieho, pretože v nich bola oveľa dokonalejšia než ktokoľvek zo smrteľníkov, kto vynikal vo vede alebo v umení. Poznala ušľachtilé vlastnosti a účinky kameňov, bylín i rastlín a o nej platilo to, čo Ježiš, náš Pán, sľúbil apoštolom a prvým kresťanom, že im dúšok jedu neublíži (Mk 16,18). Táto výsada patrila tiež Kráľovnej ako Panovníčke, takže ju jed ani čokoľvek iné nemohlo zraniť ani jej uškodiť bez toho, žeby to sama dovolila.

31. Najmúdrejšia Kňažná a Pani tieto výsady vždy skrývala a, ako som už napísala, ani ich vo svoj prospech nikdy nevyužívala, pretože si nepriala byť zbavená podielu na utrpení, ktoré si zvolil jej najsvätejší Syn. Prv než ho počala a stala sa jeho matkou, bola božským vedením poučená o schopnosti tela Slova trpieť. A keď sa stala matkou, túto pravdu videla a zakúšala vo svojom synovi a Pánovi, preto dávala väčšiu voľnosť alebo prísnejšie príkazy tvorom, aby ju postihovali, pretože u svojho Stvoriteľa videla výsledky týchto aktivít. Pretože si však Najvyšší neprial, aby jeho vyvolená Nevesta bola stále obťažovaná tvormi, aj keď si to sama priala, často ich obmedzoval a zbavoval ich účinnosti, takže nebeskej Kňažnej neprekážali v príležitostnom prežívaní radostí z najvyššieho Kráľa.

32. Najsvätejšia Mária získala počas tretieho dňa v prospech smrteľníkov prostredníctvom vízie božstva ešte inú milosť, pretože počas tejto vízie jej Boh zvláštnym spôsobom zjavil túžbu svojej božskej lásky prísť ľuďom na pomoc a pozdvihnúť ich z ich súžení. V súlade s poznaním jeho nekonečného milosrdenstva a so zámerom, s ktorým k nemu došlo, Najvyšší udelil Márii akési podieľanie sa na svojich vlastnostiach, aby sa potom, ako Matka a Obhajkyňa hriešnikov, mohla za nich prihovárať. Táto účasť najsvätejšej Márie na Božej láske a na jeho sklone pomáhať bola taká nebeská a mocná, že pokiaľ by v tejto chvíli nebola posilňovaná Pánovou mocou, nebola by schopná zniesť prudkosť svojej túžby pomáhať a zachraňovať ľudské pokolenie. Naplnená touto láskou a milosrdenstvom by sa bola ochotná pre jeho záchranu, pokiaľ by to bolo nutné alebo možné, vydať na nekonečný čas plameňom, meču alebo najhorším mukám smrti. Prijala by a trpela všetku tú trýzeň, žiaľ, súženie, bolesť a slabosť, pričom by to vnímala ako veľké potešenie pre spásu hriešnikov. Všetko, čo ľudia od počiatku sveta až do tejto hodiny vytrpeli a čo ešte až do konca sveta vytrpia, by bolo pre lásku tejto najmilosrdnejšej Matky maličkosťou. Nech teda smrteľníci a hriešnici pochopia, čo najsvätejšej Márii dlžia.

33. Od toho dňa môžeme povedať, že nebeská Pani začala byť Matkou milosrdenstva a veľkej milosti, a to z dvoch príčin. Po prvé preto, že sa od tejto chvíle snažila so zvláštnou a úzkostlivou snahou zdieľať bez závisti poklady milosti, ktoré chápala a získala. Preto v jej srdci vzrástla taká obdivuhodná neha, o ktorú bola pripravená deliť sa so všetkými ľuďmi, ukryť ich vo svojom srdci, aby sa tak podieľali na Božej láske, ktorá v ňom horela. Po druhé preto, že táto láska najsvätejšej Márie, túžiacej po spáse ľudí, bola jedným z hlavných predpokladov počatia večného Slova v jej panenskom lone. Bolo nanajvýš vhodné, aby mala plnosť milosrdenstva, láskavosti, zbožnosti a zhovievavosti tá, ktorá mala počať a porodiť Slovo, ktoré sa stalo človekom a ktoré sa vo svojom milosrdenstve, milosti a láske chcelo pokoriť až na úroveň našej prirodzenosti a prialo si narodiť sa z nej, aby mohlo trpieť za ľudské pokolenie. Príslovie, že jablko nepadne ďaleko od stromu, vystihuje skutočnosť, že deti preberajú vlastnosti svojich rodičov podobne, ako voda preberá vlastnosti minerálov, medzi ktorými preteká. A hoci Kristovo zrodenie vychádzalo z božstva, podieľali sa na ňom v najvyššej možnej miere aj vlastnosti Matky. Nebola by teda schopná spolupôsobiť s Duchom Svätým pri tomto počatí, pri ktorom chýbala len činnosť muža, pokiaľ by nebola obdarená dokonalosťou, zodpovedajúcou dokonalosti Kristovho ľudstva.

34. Najsvätejšia Mária vyšla z tejto vízie v stave stále rastúcej horlivosti a celý zvyšok dňa venovala modlitbám a prosbám, ako jej prikázal Pán. Srdce jej Ženícha bolo ranené láskou, takže (opísané naším spôsobom vyjadrovania) už túžil po dni a hodine, keď spočinie v náručí a skloní sa na srdce svojej Milej.

POUČENIA, KTORÉ MI UDELILA

NAJSVÄTEJŠIA KRÁĽOVNÁ

35. Moja najdrahšia dcéra, milosti, ktorými ma ruka Najvyššieho obdarila vo vízii božstva, ktorú mi ráčil udeliť počas deviatich dní pred jeho počatím v mojom lone, boli nesmierne. Aj keď sa mi nezjavil priamo a nezastrene, urobil to vznešeným spôsobom a s takými účinkami, ktoré sú vyhradené jeho múdrosti. Pri spomienke na to, čo som vnímala v tejto vízii, vždy som dospela k správnemu chápaniu postavenia, ktoré zaujíma Boh voči človeku a človek voči Bohu. Moje srdce bolo roznecované láskou a rozrývané žiaľom, pretože som si uvedomovala nesmiernosť jeho lásky k smrteľníkom a ich nevďačné zabúdanie na jeho nepochopiteľné dobrodenie. Mnoho ráz by som pri pomyslení na tieto krajnosti zomrela, ak by ma Boh neutešil a neuchoval. Táto obeť jeho služobnice sa jeho Velebnosti veľmi páčila a prijímal ju s väčším uspokojením než všetky zápalné obety Starého zákona, pretože vzhliadol na moju pokoru, ktorou bol veľmi potešený. Zakaždým, keď som toto cvičenie praktizovala, prejavoval mne aj môjmu ľudu vždy väčšie milosrdenstvo.

36. Vyjavujem ti, moja najdrahšia, tieto sväté tajomstvá preto, aby som ťa povzbudila k nasledovaniu môjho príkladu, nakoľko to dovolia tvoje slabé sily, podporované Božou milosťou. Pozeraj na skutky, s ktorými si sa oboznámila, ako na vzor a príklad, ktorý má byť starostlivo nasledovaný. Často rozjímaj a znovu uvažuj vo svetle milosti a rozumu o tom, ako by smrteľníci mali verne spolupôsobiť s touto nesmiernou Božou milosťou a jeho dychtivosťou im pomáhať. Súčasne posúď bezcitnú zatvrdnutosť Adamových detí. Prajem si, aby sa tvoje srdce obmäkčilo v milujúcej vďačnosti voči Pánovi a rozplývalo sa ľútosťou nad nešťastným konaním ľudí. Dcéra moja, uisťujem ťa, že v deň posledného súdu bude táto ľudská nevďačnosť a zábudlivosť príčinou najväčšieho hnevu spravodlivého Sudcu, pričom zahanbenie ľudí pre tento hnev bude také veľké, že by sa v ten deň radšej sami z vlastnej vôle vrhli do priepasti bolesti, pokiaľ by od nich služobníci Božej spravodlivosti túto splátku sami nevymáhali.

37. Aby si sa vyhla takej ohavnej chybe a predišla takému hroznému trestu, obnovuj v sebe spomienku na požehnanie, ktoré si dostala z jeho láskavých a dobrotivých rúk, a pamätaj, že ťa Boh prednostne vyznamenal pred dušami mnoho pokolení. Nedopúšťaj sa chyby a nedomnievaj sa, že ti Boh udelil tieto veľké milosti a zvláštne dary len pre svoju potrebu. Boli ti zverené tiež kvôli tvojim bratom a sestrám, pretože Božie milosrdenstvo sa vzťahuje na všetkých ľudí. Preto vďaky, ktoré dlhuješ Pánovi, musíš najprv vzdávať za seba a potom za svojich blížnych. Keďže si chudobná, obetuj Bohu život a zásluhy môjho najsvätejšieho Syna a s nimi tiež všetko, čo som vytrpela v sile svojej lásky. Tak sa staneš Bohu milou a prinesieš mu nejakú náhradu za nevďačnosť smrteľníkov. Vo všetkých týchto veciach sa opakovane a mnohokrát cvič a spomínaj pritom na to, na čo som myslela a čo som cítila pri obdobných činoch a cvičeniach ja.

KAPITOLA IV.

NAJVYŠŠÍ POKRAČUJE ŠTVRTÝ DEŇ

V UDEĽOVANÍ MILOSTÍ NAJSVÄTEJŠEJ MÁRII

38. Najvyšší stále pokračoval v udeľovaní milostí a najvznešenejších tajomstiev našej Kráľovnej a Panej, aby ju pripravil na blížiacu sa dôstojnosť materstva. Na štvrtý deň začala príprava v rovnakú hodinu ako v predošlých dňoch tým, že naša Kráľovná bola opäť povznesená do abstraktnej vízie božstva. Táto vízia však bola v tejto najčistejšej duši sprevádzaná novými účinkami vznešených osvietení. Božia moc a múdrosť nepozná medze ani hranice, jeho pôsobenie obmedzuje iba naša vôľa alebo obmedzenosť našej stvorenej prirodzenosti. Ale vôľa najsvätejšej Márie Božiu moc nijako neobmedzovala, pretože všetky jej skutky boli konané s plnosťou svätosti a v úplnom súlade s potešením Pána, čím ho priťahovala a, ako on sám povedal, zraňovala jeho srdce láskou (Pies 4,9). Moc Božej ruky bola obmedzená iba skutočnosťou, že najsvätejšia Mária bola len stvorením, ale v rámci týchto medzí mohla pôsobiť bez toho, aby bola nejako zväzovaná či obmedzovaná, a bez nutnosti odmeriavať dávky vôd múdrosti z krištáľovo čistých zdrojov božstva.

39. Najvyšší jej v tejto vízii formou najneobvyklejších osvietení zjavil nový zákon milosti, ktorý má Vykupiteľ sveta založiť, sviatosti, ktoré v sebe bude obsahovať, účel, pre ktorý tieto sviatosti vo svojej novej Cirkvi evanjelia ustanoví, dary a požehnania pripravené pre ľudí a jeho túžbu, aby boli všetci zachránení a čerpali z ovocia vykúpenia. Múdrosť, ktorú Mária čerpala z týchto vízií, v ktorých ju najvyšší Učiteľ a Vodca múdrych vyučoval (Múd 7,15), bola taká veľká, že pokiaľ by ju mal človek alebo anjel opísať nejakým spôsobom, muselo by byť o vedomostiach našej Panej napísaných viac kníh, než ich v tomto svete bolo doposiaľ napísaných o celom umení, vede a všetkých ľudských vynálezoch. A niet divu, že jej vedomosti boli obsiahlejšie než vedomosti všetkých ostatných ľudí, veď do srdca a mysle našej Kňažnej bol vliaty a prečerpaný oceán božstva, ktorý hriechy a zlý stav stvorení spútali, potlačili a obmedzili. Bolo to vedenie skryté vo svojom žriedle až do vhodného okamihu, ktorým bola hodina, keď bola vyvolená za Matku Otcovho Jednorodeného.

40. Naša Kráľovná cítila spolu so sladkosťou tejto božskej vedy tiež prenikavú bolesť, ktorú v nej práve toto vedenie stále obnovovalo. V Najvyššom vnímala nevýslovné poklady milostí a požehnaní, ktoré pripravil pre smrteľníkov, i váhu Božej náklonnosti, s ktorou Pán túžil po tom, aby ho všetci ľudia mohli večne požívať. Súčasne však videla a vnímala sklony sveta k zlu aj to, ako smrteľníci slepo obmedzujú prítok týchto pokladov a pripravujú sa o účasť na božstve. Z toho sa zrodil nový druh mučeníctva, plného žiaľu zo zatratenia ľudí a túžby po náprave tejto žalostnej straty. To spôsobilo, že obetovala najvznešenejšie modlitby, žiadosti, obete, pokorovanie sa a hrdinské činy lásky k Bohu i ľuďom za to, aby v budúcnosti nebol nikto, pokiaľ by to bolo možné, zatratený, aby všetci poznali svojho Stvoriteľa a Vykupiteľa, vyznávali ho, klaňali sa mu a milovali ho. To všetko sa odohralo práve v tejto vízii, ale pretože obsah týchto žiadostí sa podobal tým, ktoré som už spomínala, nebudem sa tu o nich široko rozpisovať.

41. V súvislosti s tým jej Pán tiež ukázal celé dielo stvorenia štvrtého dňa (Gn 1,14 – 17). Nebeská Kňažná Mária pochopila, ako a kedy boli utvorené nebeské svetlá oddeľujúce deň a noc, slúžiace na určovanie období, dní a rokov a ako preto bolo stvorené veľké nebeské svetlo, Slnko, vládca dňa, spolu s Mesiacom, menším svetlom, vládcom noci. Obdobným spôsobom boli utvorené hviezdy ôsmeho neba, aby svojím leskom obveseľovali noc a vládli rôznym vplyvom dňa aj noci. Mária pochopila materiálnu podstatu týchto svietiacich telies, ich tvar, veľkosť, vlastnosti, rôznosť ich pohybov, rovnakosť i nerovnosť planét. Poznala počet hviezd a vplyv, ktorý majú na zemi živé i neživé tvory, ako aj účinky a zmeny spôsobené ich vplyvom.

42. To nie je v rozpore s tým, čo povedal prorok (Ž 147,4), že Boh pozná počet hviezd a všetky ich nazýva menom, pretože tým Dávid jeho Majestátu nijako neupiera slobodu udeľovať tvorom zvláštne výsady, ktoré má sám od prirodzenosti. Je zrejmé, že toto vedenie je oznamujúce, a pretože prispievalo k Máriinej dokonalosti, nemalo by jej byť upierané. Azda jej neudelil väčšie dary a nespravil ju Kráľovnou hviezd a všetkého tvorstva? Toto vedenie bolo len akýmsi dôsledkom jej nadvlády a zvrchovanosti nad silami, vplyvmi a pohybmi všetkých nebeských telies, ktorým bolo prikázané, aby ju poslúchali ako svoju Kráľovnú a Paniu.

43. V dôsledku tohto príkazu, ktorý Pán dal nebeským telesám, a v súlade s vládou, ktorú nad nimi najsvätejšia Mária získala, mala takú moc, že keby prikázala hviezdam, aby opustili svoje miesta na nebi, okamžite by sa ponáhľali na miesta, čo by im určila. Rovnako platí pre Slnko a planéty, ktoré by zastavili svoj beh a prerušili svoju činnosť, aby vykonali Máriin príkaz. Ako som už vyššie uviedla (č. ٢١), jej Výsosť niekedy túto moc využila. Ako neskôr uvidíme, niekoľkokrát k tomu došlo v Egypte, kde sú slnečné lúče mimoriadne silné. Tam slnku prikázala, aby zmiernilo svoju horúčavu a Dieťa Božie, svojho Pána, neobťažovalo ani nevysiľovalo. Slnko ju poslúchlo, takže spôsobovalo ťažkosti a utrpenie jej, pretože si to priala, ale rešpektovalo nežný vek Slnka spravodlivosti, ktoré držala vo svojom náručí. To isté sa stalo aj s inými hviezdami a pri niekoľkých príležitostiach zadržala slnko v jeho behu, ako opíšem neskôr.

44. Mnoho ďalších skrytých sviatostí, ktoré Najvyšší zjavil v tejto vízii našej veľkej Kráľovnej, a všetko, čo som doposiaľ povedala alebo ešte poviem, ma zanecháva neuspokojenú a so srdcom akoby roztrhaným na kusy, pretože vidím, že môžem opísať len málo z toho, čo chápem, pričom pomerne málo chápem to, čo sa s našou nebeskou Paňou naozaj dialo. Mnohé jej sa týkajúce tajomstvá zostanú skryté až do posledného dňa, keď ich jej najsvätejší Syn vyhlási, pretože teraz nie sme schopní ich prijať. Najsvätejšia Mária vyšla z tejto vízie ešte viac roznietená a naplnená božstvom, plne premenená poznaním Božích vlastností a dokonalosti, pričom jej pokrok v cnostiach držal krok s postupom Božích dobrodení. Znásobovala svoje prosby, vrúcne vzdychy i záslužné skutky, aby urýchlila vtelenie Slova a našu spásu.

POUČENIA, KTORÉ MI UDELILA

NAJSVÄTEJŠIA KRÁĽOVNÁ

45. Moja najdrahšia dcéra, prajem si, aby si sa usilovne venovala meditácii a premýšľaniu o tom, čo si pochopila o mojich skutkoch a utrpeniach z doby, keď mi Najvyšší dal taký hlboký vhľad do svojej dobrotivosti, ktorá ho nekonečnou silou pudí obohacovať ľudí, a z doby, keď mi ukázal chýbajúce spolupôsobenie a temný nevďak smrteľníkov. Keď som obrátila svoju pozornosť od najštedrejšej blahosklonnosti Najvyššieho k vnímaniu a chápaniu pochabej zatvrdnutosti sŕdc hriešnikov, moju dušu zasiahol šíp smrteľnej úzkosti, ktorý v nej zostal po celý život. Prajem si oznámiť ti ešte iné tajomstvo. Najvyšší sa mnohokrát snažil liečiť utrpenie a zdesenie môjho srdca v tomto žiali tým, že ma utešoval slovami: „Prijmi ty, moja Nevesta, dary, ktorými slepý a neznalý svet pohŕda a ktoré nie je schopný prijímať a chápať.“ Najvyšší spolu s týmito slovami obvykle uvoľnil prúdy svojej štedrosti, ktoré obšťastňovali moju dušu viac, než môžu ľudské schopnosti pochopiť alebo jazyk vyložiť.

46. Preto si prajem, aby si sa ty, priateľka moja, teraz stala mojou spoločníčkou v zármutku, ktorým som trpela a ktorý si pozemšťania tak málo všímajú. Aby si ma v ňom i v účinkoch tohto najspravodlivejšieho žiaľu mohla napodobniť, musíš poprieť samu seba, úplne na seba zabudnúť a kvôli zlému správaniu smrteľníkov korunovať svoje srdce tŕňmi žiaľu. Plač nad tými, ktorí sa smejú svojmu večnému zatrateniu, pretože tento plač je najpríhodnejšou činnosťou pravých neviest môjho najsvätejšieho Syna. Nech tieto nevesty hľadajú svoju útechu iba v slzách nad svojimi hriechmi a nad nevedomým svetom. Tak priprav svoje srdce, aby ťa Pán mohol učiniť účastníčkou na svojich pokladoch nie preto, aby si zbohatla, ale preto, aby jeho Majestát mohol uspokojiť svoju najštedrejšiu lásku k tebe i aby duše mohli nájsť ospravedlnenie. Napodobňuj ma vo všetkom, čo ťa učím, pretože vieš, že chcem len tvoje dobro.

KAPITOLA V.

NAJVYŠŠÍ ZJAVIL NA PIATY DEŇ NAJSVÄTEJŠEJ MÁRII

NOVÉ TAJOMSTVÁ A SVÄTÉ DIELA SPOLU S TÝM,

ČO SA UDIALO NA PIATY DEŇ STVORENIA,

A ONA POKRAČUJE V PROSBÁCH ZA VTELENIE SLOVA

47. Nadišiel piaty deň novény, ktorou Najsvätejšia Trojica slávila najsvätejšiu Máriu v chráme preto, aby v nej mohlo večné Slovo prijať ľudskú podobu. Mária bola rovnako ako v predošlých dňoch povznesená do abstraktnej vízie božstva, a ako závoj skrývajúci tajomstvo a nekonečnú Božiu múdrosť stále viac padal, tak presvätá Mária počas tohto dňa odkrývala nové tajomstvá. Pretože príprava a osvecovanie vydávali stále silnejšie lúče svetla a božských milostí, ktoré prebleskovali do jej najsvätejšej duše a vyprázdňovali poklady nekonečnosti do jej schopností, bola nebeská Pani stále viac prispôsobovaná a premieňaná do podoby svojho Boha, aby bola hodna stať sa jeho Matkou.

48. Najvyšší v tejto vízii prejavoval nebeskej Kráľovnej nevýslovné dôkazy lásky, hovoril k nej a ukázal jej ďalšie tajomstvo so slovami: „Moja Nevesta a Holubička, v skrytosti môjho lona si vnímala nesmiernu štedrosť, ku ktorej ma núti moja láska k ľudskému pokoleniu i poklady, ktoré sú v skrytosti pripravené pre jeho šťastie. Táto láska vo mne je taká silná, že si prajem dať im svojho Jednorodeného, aby ich poučil a spasil. Videla si tiež niečo z malých výťažkov ich otupenej nevšímavosti, nevďaku a pohŕdania, s ktorým pozerajú na moju zhovievavosť a lásku. Hoci som ti ukázal časť ich zloby, prajem si, Priateľka moja, aby si vo mne znovu poznala, aký malý je počet tých, ktorí ma majú poznať a milovať ako moji vyvolení, a aký veľký a rastúci je počet nevďačných a zavrhnutých. Nespočetné hriechy a ohavnosti týchto nečistých a poškvrnených ľudí, ktorých som vo svojom nekonečnom poznaní predpovedal, obmedzujú moje štedré milosrdenstvo a uzamkli pokladnicu môjho božstva, takže robia svet celkom nehodným prijímať moje dary.“

49. Kňažná Mária bola týmito slovami Najvyššieho zasvätená do veľkého tajomstva týkajúceho sa predurčených a zavrhnutých a tiež do prekážok, ktorými hriešne ľudské pokolenie zdržiavalo príchod Božieho Slova na svet. Po tom, čo jej bola vo vízii predstavená i nezmerná neprávosť a zloba ľudí, najmúdrejšia Pani, roznietená žiarom božskej lásky, oslovila jeho Vznešenosť slovami:

50. „Môj Pane a nekonečný Bože múdrosti a nepochopiteľnej svätosti, aké je to tajomstvo, ktoré si mi zjavil? Ľudských zločinov je bez miery, takže ich môže pochopiť len tvoja múdrosť. Môžu však všetky tieto zločiny a azda ešte mnoho iných uhasiť tvoju veľkomyseľnú lásku alebo ju prekonať? Nie, môj Pán a Vládca, to sa nesmie stať, ľudská zloba nesmie prekážať tvojmu milosrdenstvu. Som síce najneužitočnejšia z celého ľudského pokolenia, napriek tomu ti však v je-ho mene pripomínam tvoju vernosť. Je neomylnou pravdou, že skôr pominie nebo a zem, než by zlyhalo tvoje slovo, ale tiež je pravdou to, že si mnohokrát dal svoje slovo skrze svätých prorokov, pričom si im slovami svojich úst sľúbil Vykupiteľa a našu spásu. Ako teda, môj Bože, by tieto sľuby mohli zostať nenaplnené bez toho, aby to bolo v rozpore s tvojou nekonečnou múdrosťou, alebo ako by mohol byť človek klamaný bez toho, aby to bolo v rozpore s tvojou dobrotou? Nemám nič, čo by som ti mohla za smrteľníkov ponúknuť a čím by som ťa mohla primäť splniť tvoj sľub, ani žiadny tvor ťa nemôže prinútiť, aby si splnil svoje zasľúbenia a zaistil im večnú blaženosť skrze vtelené Slovo, pričom pokiaľ by bolo možné si toto požehnanie zaslúžiť, by tým nebola oslávená tvoja nekonečná a štedrá zhovievavosť. Iba ty sám si môžeš túto povinnosť uložiť, pretože len v Bohu samotnom je možné nájsť dostatočný dôvod pre to, aby sa stal človekom. Len v tebe samom bol dôvod a príčina nášho stvorenia, a preto tiež jedine v tebe samom je dôvod pre naše vykúpenie po našom páde. Nehľadaj, môj Bože a najvyšší Kráľ, zásluhy ani žiaden silnejší podnet, než je tvoje milosrdenstvo a oslava tvojho svätého mena.“

51. „Nevesta moja, je pravda,“ odpovedal Najvyšší, „že kvôli svojej dobrote som sa zaviazal sľubom, že prijmem ich prirodzenosť a budem medzi nimi prebývať bez toho, aby si niekto z nich mohol takýto sľub zaslúžiť, ale nevďačné správanie ľudí, také odporné mojim očiam a mojej spravodlivosti, si nezaslúži, aby som tento sľub naplnil. Lebo napriek tomu, že hľadám len ich večné šťastie, ľudia splácajú moju lásku iba zatvrdnutosťou, s ktorou budú iste pohŕdať a mrhať pokladmi mojich milostí a požehnaní. Miesto ovocia urodia tŕne, dobrodenie splatia desivými urážkami, moje nespútané a štedré milosrdenstvo podlým nevďakom, pričom koncom všetkého tohto zla bude strata vízie Boha v ich večnej trýzni. Priateľka moja, všimni si tieto pravdy, zaznamenané v tajomstve mojej múdrosti, a oceň tieto veľké tajomstvá, pretože tebe je moje srdce otvorené, takže môžeš vidieť spravodlivosť môjho konania.“

52. Nie je možné opísať skryté tajomstvá, ktoré najsvätejšia Mária vnímala v Pánovi, pretože v ňom videla všetky tvory minulej, prítomnej i budúcej doby, ich miesto v stvorení, ich dobré a zlé skutky i koniec každého z nich. Pokiaľ by nebola posilňovaná, nemohla by prežiť účinky a pocity, ktoré v nej spôsobovalo poznanie a vhľad do týchto skrytých sviatostí a tajomstiev. Ale jeho Velebnosť týmito novými zázrakmi a milosťami sledovala vysoký cieľ, takže ničím nešetril a bol k svojej Milej, ktorú si zvolil za svoju matku, nanajvýš štedrý. A pretože naša Kráľovná odvodzovala toto učenie zo samého Boha, podieľala sa tiež na žiare jeho večnej lásky, ktorá ju roznietila láskou k Bohu i blížnemu. Preto pokračujúc vo svojom prihováraní, povedala:

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Mystické mesto Božie II - Vtelenie.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.