Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Išli svrčky poza bučky

Ľudmila Podjavorinská

Copyright © 2022 Petit Press

Copyright ePub version © 2022 iAdverti

Copyright © 2022 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Erik Bartoš, Dušan Kroliak, Patrícia Šimonovičová

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0784-0

PÔVODNÁ PUBLIKÁCIA

Ľudmila Podjavorinská. Išli svrčky poza bučky. Mladé letá. Bratislava 1994. 131 s.

Bibliografické poznámky

Ľudmila Podjavorinská: Išli svrčky poza bučky

Vydali Mladé letá

Bratislava 1994

Druhé vydanie

Redaktor Ondrej Sliacky

Editorka Magda Baloghová

Technický redaktor Marián Škripek

Edičná poznámka

Prítomná kniha je dosiaľ najrozsiahlejším výberom z básnickej tvorby Ľudmily Podjavorinskej adresovanej deťom. Jej obsah pozostáva z dvoch základných autorkiných žánrových sfér; z krátkej zvieracej veršovanej epiky a z básní motivovaných realistickým detským svetom. Pri jej zostavovaní editor jednoznačne rešpektoval čitateľský aspekt, preto ju pripravil z textov, ktoré v úprave Márie Ďuríčkovej jazykovo aktualizujú Podjavorinskej lexiku a tak korešpondujú s jazykovým vedomím súčasného detského čitateľa. Upravené texty sú prevzané z 5. vydania výberu Už ho vezú! (1980) a z 2. vydania výberu Medový hrnček (1982). Básne Hudie svrček, Micka gazdinou, Sova na trhu, Kozy, Hakom-bakom… (pôvodne publikované v zbierke Zvonky, 1942) a Zvala sojka (uverejnená v zbierke Klásky, 1947), ktoré uvedené výbery nezahrnovali, publikujeme takisto po jazykovej revízii Márie Ďuríčkovej.

O. S.

MEDOVÝ HRNČEK

Za slniečka, skoro zrána,

vstala včielka vybúvaná.

Vstala — a už letí, hej!

po lúčine zelenej.

Na lúčine v slnka jase

na stá kvetov rastie v kráse,

prvosienky, kašky — hľaď,

kto by ich chcel vyrátať!

A už včielka ku nim sadá

a už prosí, čo by rada:

„Kvietky-krásky, nože, hej!

Dajte šťavy medovej!“

A tie kvety a tie krásky

hneď ju pozývajú z lásky

do svetlice ružovej,

ku hostinke hotovej.

A sa smejú, smejú stíška

a jej lejú do kalíška,

do hrnčíčka lejú jej

vonnej rosy medovej.

Pije včielka, chtivo pije,

u kašky i u ľalie

zbiera sladký peľ i mok —

až má plný hrnčíčok!

Letí včielka poľom, v lese,

hrnčíček si s medom nesie,

keď tu kopŕc! premilá

hrnčíček si rozbila!

Rozbila, jaj! hrnček, sklienku,

rozliala si medovienku!

Poďte, kto má medík rád,

poďteže si pochutnať!

HAKY-BAKY

Píše žabiak na podbeli

haky-baky,

píše smelý:

„Kvaky! kvaky!

Najšťastnejšie život plynie

v močarine,

najsladšie je na duši

v lopúší!“

Keď to spísal na podbeli

pre svet celý,

pyšne skríkol zo dverí:

„Kto je múdry — uverí!“

Čítali tie haky-baky

ryby, raky

a sa smejú pod fúzom

žabiakom, tým viťúzom.

A mu iba

riekla ryba:

„V močarine, v bahurine,

že je dobre v kale, v špine,

neuverí u nás nik!“

Na to raky:

„Haky-baky!

Kto je aký —

taký kvik!“

PLAČE VRANA

Na topoli zavčas rána

žaluje sa vrane vrana.

Na topoli v slnku zlatom

plače, želie za dieťaťom.

Mala hniezdo na topole,

víchor jej ho zrútil dole.

A v tom hniezde malé dieťa,

čo nevraví a nelieta.

A mať biedna nevie ani,

kam jej spadlo — v ktoré strany?

Bez mamičky kam sa hnulo?

Iste už i zahynulo!

Uzimené dakde z kríčkov

bude plakať za mamičkou

a mamička, bože, bože,

mamička mu nepomôže!

Nik ho do sna neukojí…

nenakŕmi, nenapojí.

Takto vrana, mladá žena,

nariekala užialená.

„Neplač, vrana, ako iné,

tvoje dieťa nezahynie!

Padlo ono mäkko dole,

do trávičky pod topole.

Do trávičky medzi kvety,

našli ho tam dobré deti.

Koniec ukážky

Table of Contents

Pôvodná publikácia

Medový hrnček

Haky-baky

Plače vrana