Joanne Rocková

Hledá se otec

Překlad: Petr Kovács

Milá čtenářko,

jsem rád, že jste sáhla po mých březnových titulech! Věřím, že si přijdete na své. Příběhem Hledá se otec se završují události na ranči Mesa Falls, a tak se rozloučíme se skupinou bývalých spolužáků, dnes majitelů ranče. Krev Vám jistě rozproudí pikantní romance Líc a rub lásky, ve které zralá umělkyně a majitelka galerie objeví svou vnitřní bohyni, díky které se postaví svým strachům a dovolí si vztah s mladším partnerem. Nu a v povídce Sázka na jistotu hledá své místo na zemi a mezi lidmi mladá a nezkušená dívka, silně poznamenaná disfunkční rodinou. Že se jí to podaří po boku sexy kovboje, je už jen malá nápověda…

Přeju Vám ničím nerušené, krásné chvilky s knihou.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

The Heir

První vydání:

Harlequin Books, 2021

Překlad:

Petr Kovács

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2021 by Joanne Rock

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2022

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN: 978-83-276-7771-6 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-7772-3 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-7773-0 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PROLOG

Telefon, který Nicole Cruzové v neděli dopoledne zazvonil, ji po dlouhé celonoční cestě zastihl ještě v posteli.

Zvedla ho jako v mrákotách, myšlenky zamlžené spánkem. Do San Franciska přiletěla až pár hodin po půlnoci, a než se dostala domů do San Jose, bylo již téměř nad ránem. Bylo to poprvé po čtrnácti dnech, kdy se mohla vyspat ve vlastní posteli.

„Haló?“ ozvala se do telefonu, opřená o loket, zatímco si druhou rukou shrnula vlasy z očí, aby lépe viděla na displej. Současně si uvědomila hned dvě věci najednou.

Za prvé, tohle nebyl normální telefonát. Stiskla ikonu s kamerou a přepnula na videohovor.

Za druhé, tím, kdo jí volal, nebyl nikdo jiný než bohatý a vlivný majitel hotelového resortu s kasinem Desmond Pierce, který včera zaplatil letenku pro ni a jejího synovce Matthewa, aby se mohli oba přemístit do západní Montany. Nicole ovšem trvala na tom, že se ještě potřebuje zastavit v San Jose, aby si sbalila pár věcí.

Ve skutečnosti šlo samozřejmě o to, že chtěla Matthewa vysadit v jeho internátní škole, protože neměla ani v nejmenším v úmyslu brát ho s sebou na ranč v Mesa Falls, kam si ji Desmond povolal, aby s ní prodebatoval poněkud komplikovanou otázku určení otcovství.

„Dobré ráno, Nicole,“ pozdravil ji svým hlubokým hlasem. Měl čerstvě zastřižené vlasy a tvář mu zdobilo jemné strniště. Oblečený byl jako vždy v luxusním obleku šitém na míru.

Bylo patrné, jak na ni zaostřil a Nicole si okamžitě přitáhla polštář, aby si zakryla ňadra v tílku, ve kterém spala.

„Desmonde,“ zamumlala ospale. „Asi jsem to neměla vůbec zvedat.“

Aniž by chtěla, cítila, jak se jí při pohledu na jeho ostré rysy a široká ramena zrychluje tep. Vzrušoval ji i hrdelní tón jeho hlasu. Ihned si byla velice dobře vědoma, jak málo oblečení na sobě má, a neunikl jí jeho pobavený pohled.

„Chcete, abych vám zavolal později, až se trochu upravíte?“ nabídl jí nenuceně, jako by se ani nedíval na polonahou ženu v posteli. „Jen jsem vám chtěl předat podrobnosti o vašem letu na ranč.“

A to by nestačila esemeska? Raději však svá slova spolkla, čím dřív bude mít tento rozhovor za sebou, tím lépe. Alespoň se nebude muset po zbytek dne cítit provinile kvůli tomu, že poletí sama. „Už jsem stejně měla dávno vstávat. Mám před odletem ještě spoustu vyřizování.“

„Mohu vám poslat auto s řidičem, kdybyste chtěla.“ Seděl za mohutným mahagonovým stolem s úchvatným výhledem na rozeklané horské štíty Bitterroot Mountains, jako by se jí snažil naznačit, že on už na místo schůzky dorazil.

Když tu krátce po Vánocích pod smyšleným jménem několik týdnů pracovala, Desmond na ranči, jehož byl spolumajitelem, nebyl. Vloudila se tam s nadějí, že se jí podaří vypátrat, komu horské sídlo doopravdy patří. Její sestra Lana jí těsně před svou předčasnou a nečekanou smrtí na mozkové aneurysma zavdala příčinu věřit, že Mattheovým otcem by mohl být jeden z majitelů ranče. Nicole ovšem z jejího místa bez dlouhých cavyků vyhodili dřív, než se stačila dopátrat pravdy.

Desmond Pierce se ji snažil přesvědčit, že k takovému kroku nedal nikdo z partnerů souhlas ani příkaz, ale její podezření se mu stejně nepodařilo rozptýlit. O to víc ji zajímalo, kdo tito vlastníci ranče skutečně jsou. Odvezla svého synovce do Kanady na Ostrov prince Eduarda, aby se jim uklidila z cesty a v klidu si promyslela co dál. Ke svému zděšení vzápětí zjistila, že ji tam záhy vypátral soukromý detektiv, kterého si Desmond najal. Nakonec souhlasila, že si s Desmondem promluví. Zatím absolvovali dva krátké telefonáty, načež je pozval do Mesa Falls. Dokud však nebude mít jasno o jeho skutečných motivech, bude Matthewa držet mimo jeho dosah v bezpečí soukromé internátní školy. Matthew by se navíc jako teenager s poruchou autistickému spektra jen těžko vyrovnával s tak velkou změnou prostředí. Ztráta matky a stěhování do Kanady mu bohatě stačily.

„Na letiště se zvládnu dostat i sama,“ ujistila ho. Žádnou další pomoc od něj nepotřebuje. Dost na tom, že pro ni dnes pošle své vlastní letadlo.

„Letiště Reid-Hillview stále platí?“ otázala se a uvedla jméno soukromého letiště.

„Ano,“ potvrdil jí, načež se zvedl a dopnul si sako. „Pilot tam bude v jednu, ale nemusíte se s Matthewem honit. Počká tak dlouho, jak bude zapotřebí.“

Cítila, jak se jí svírá žaludek. Zaplavil ji pocit viny. Přesto si své jednání nechtěla vyčítat, věděla, že dělá pouze to, co považuje pro Mattieho za nejlepší. Než vyrazí na letiště, odveze ho zpátky do školy.

„Asi budu potřebovat víc času,“ ignorovala zmínku o svém synovci. Přitiskla si polštář na prsa a vstala. „Ve dvě bych to ale stihnout mohla.“

„Výborně,“ usmál se na ni úsměvem, při kterém se jí zeslábla kolena a napadlo ji, že nejspíš není jediná, na kterou dokáže takhle zapůsobit. Vyzařovala z něj zvláštní, podmanivá energie, jeho kouzlo zcela jistě nespočívalo jenom v tom, jak báječně vypadal. „A oceňuju, jak jste mi vyšla vstříc.“

Celým svým chováním i postoji dával neustále najevo, že pro něj nic není nemožné. Chtěl, aby za ním i s Matthewem přijeli do Montany, a tak je nechal sledovat, dokud je nenašel a pak na ni naléhal tak, až se mu nakonec podvolila.

Nebo si to alespoň myslí, protože Matthewa se rozhodně nedočká.

„To rozhodnutí vyrazit do Montany nebylo vůbec snadné,“ připomněla mu, aby si nemyslel, že mu odsouhlasí všechno, co po ní bude požadovat. „To, že jste na mě poštval svého soukromého detektiva k navázání dobrých vztahů rozhodně nepomohlo. I když jste se mnou chtěl údajně pouze mluvit.“

Měla strach, že se on nebo jeho přátelé, ať už byl otcem Matthewa kdokoli, mohou pokusit využít svého vlivu a peněz, aby ji o Matthewa, který byl svěřen do její péče, připravili. Musí mu dát od začátku jasně najevo, že takováto varianta nepřipadá v úvahu.

Viděla na něm, jak ho její ostrá odpověď zarazila, ale nijak své počínáni nepopíral.

„Omlouvám se, ale nevěděl jsem, jak jinak napravit křivdu, jíž se na vás na ranči dopustili. Za to neoprávněné propuštění vám samozřejmě vyplatíme náhradu.“

Prohlížela si výraz jeho obličeje a pokoušela se zachytit náznak postranních úmyslů, ale jeho šedé oči pro ni byly zcela nečitelné. Byla také pravda, že jí rychle docházely veškeré finanční rezervy, které měla pro pátrání po otci Matthewa k dispozici. Ani za nic by však nepřijala ani dolar pomoci od muže, který si byl tolik jistý svojí převahou a mocí.

„Nemám zájem. Do Montany jsem přijela jenom proto, abych zjistila pravdu o tom, kdo je Matthewovým otecem a jaký je jeho vztah k Mesa Falls.“

Desmond jí její teze nevyvracel, ale také je nepotvrdil.

„Jsem připravený udělat maximum, abych vám pomohl nalézt odpovědi, které hledáte.“ Jeho pohled zůstával i nadále nečitelný.

Může mu věřit? Nebo je právě opak pravdou? Nebude se snažit spíš o to, aby před ní pravdu ukryl tak, že se k ní nikdy nedostane? To nedokázala odhadnout, ale nikdy nepřipustí, aby ji Desmond v jejím úsilí jakkoli bránil.

A už vůbec nedovolí, aby ji omámil svým šarmem a přinutil ji jen tak mimoděk, aby se vzdala své ostražitosti. Momentálně pro ni není nic důležitějšího než zájem jejího synovce. Musí udělat všechno proto, aby se ho nikdo nepokusil obrat o to, na co má právo.

Když přikývla, aniž by cokoli dodávala, Desmond pokračoval. „Už se těším, až se spolu konečně setkáme. Blíží se k nám sněhová bouře, tak si přibalte něco teplého.“

Věděla, že na osobním setkání trval především proto, že to bylo jednoduše praktické, ale přesto se zachvěla při představě, že mu již brzy stane poprvé v životě tváří v tvář. Desmond byl po více než roce první muž, který ji viděl v posteli. Setřásla ze sebe představu jejich spojených těl, která se jí proti její vůli vynořila před očima, a v duchu zalitovala, že musí ze všech vlastníků ranče jednat zrovna s tím, který je tak ďábelsky sexy.

„V tom případě se uvidíme po příletu,“ rozloučila se a ukončila hovor. Když si byla jistá, že displej potemněl, odhodila polštář a zamířila do koupelny.

Potřebuje sprchu, aby ze sebe smyla ospalost a připravila se na to, co pro ni den chystá. Pak odveze Matthewa do školy a vyrazí na letiště, aby nasedla do Desmondova soukromého tryskáče. Snad se v Mesa Falls konečně dozví, co před ní a její rodinou majitelé ranče tak pečlivě skrývají. Desmond Pierce se k ní možná chová slušně a laskavě, ale když se poprvé dozvěděl, co přesně se snaží vypátrat, nebyl z jejího počínání ani trochu nadšený.

PRVNÍ KAPITOLA

Desmond Pierce zaparkoval své SUV na opuštěném parkovišti letiště Ravalli County v Hamiltonu, vypnul motor a díval se na letoun, který mu přivážel jeho hosty. Nicole Cruzovou a jejího chráněnce, s nimiž se měl poprvé v životě setkat.

Přešel ke vchodu do hlavního hangáru, kde jeho tryskáč právě zastavil. Slunce zvolna zapadalo za vysoké, zasněžené vrcholky hor a vrhalo do údolí dlouhé, oranžové stíny. Letadlo si pořídil společně se svými pěti přáteli ve stejnou dobu, kdy si všichni dohromady koupili i ranč v Mesa Falls. Od té doby zde hodně investovali, aby dokázali životaschopnost svých představ o ekologickém rančerství, a postupně ranč přetvořili v luxusní rekreační resort. Veškeré své úsilí zasvětili památce svého dávného kamaráda z internátní školy v jižní Kalifornii, který tragicky zahynul při jednom z jejich výletů. Desmond se ze všech sil snažil tuto strašlivou událost vytěsnit z paměti, ale duchové minulosti se odmítali vzdát a po skandálu, k němuž na ranči došlo před třemi měsíci, znovu ožili.

Za zmíněný skandál mohli dva hosté: žena plná tajemství a její třináctiletý synovec Matthew Cruz, který do Desmondova života vnesl další otazník. Žena naznačovala, že chlapec má vztah k Mesa Falls, přesněji řečeno přímo k jednomu z majitelů a Desmond se nabídl, že se jednání s Nicole ujme sám.

Všichni majitelé se střídali v řešení krizových situací a nyní byla tedy řada na něm, ale Desmond cítil, že ho k ženě přitahuje něco silnějšího než pouhý smysl pro povinnost. Ještě stále před sebou viděl její tričko, které jí při dnešním ranním videotelefonátu tak svůdně odhalovalo ňadra a probouzelo v něm dlouho nenaplněné touhy.

Zastavil se pod hliníkovou stříškou u vstupu do hangáru a čekal, až se otevřou dveře letounu. Konečně. Na přistavených schůdkách se objevil stevard a zajistil je k boku letounu. Desmond si v duchu opakoval, co všechno o Nicole ze zprávy svého vyšetřovatele ví. Nechala se na ranči zaměstnat pod falešným jménem a snažila se využít čas, který tu strávila k tomu, aby se toho o šestici vlastníků dozvěděla co nejvíce. Očividně žila v přesvědčení, že jeden z nich je chlapcovým otcem. Chlapcova matka, její sestra, před nedávnem zemřela na výduť v mozku. Před svou smrtí sestře naznačila, že někdo z blízkého okolí majitelů ranče platí Matthewovo vzdělání na soukromé internátní škole. Nicole se chtěla dozvědět proč.

Pak však Nicole dostala výpověď, a tak z ranče odešla a společně s chlapcem zmizela neznámo kam. Jeho detektiv ji nakonec našel až v Kanadě. Příkop nedůvěry mezi ní a majiteli ranče se logicky ještě prohloubil.

Pokud se však chce dopátrat, kdo z jeho přátel je otcem Matthewa, potřebuje, aby s ním Nicole plně spolupracovala. Když jí navrhl, aby přiletěla i se svým synovcem do Montany, souhlasila pouze pod podmínkou, že on a jeho společníci předloží výsledky testů DNA k určení otcovství. Inkriminované výsledky právě dorazily a byly všechny negativní. S touto novou informací ji dosud neseznámil, ale bylo jasné, že to vyvolá celou řadu nových otázek. Desmond jí nic z toho raději neřekl v obavě, že si svou cestu na poslední chvíli rozmyslí.

Ve dveřích letounu se objevil další stín a Desmond zbystřil. Fotografii chlapce již viděl, takže věděl, co může přibližně očekávat. Matthew bude mít blond vlasy, štíhlou postavu a temně hnědé oči, vlastně nebude podobný nikomu, koho Desmond znal.

Nicole zdobily husté ohnivě rudé vlasy a stejně tmavě hnědé oči jako jejího synovce. Její postavu si až příliš dobře pamatoval z ranního videohovoru a rysy její tváře znal již z fotografií, které najatý soukromý detektiv stáhl ze záznamů kamer z doby, kdy ještě pracovala na ranči. Tehdy byl podle rozpisu pověřený vedením ranče Weston Rivera, zatímco se Desmond věnoval svému hotelovému komplexu s kasinem u jezera Tahoe. Proto se s Nicole dosud nepotkali.

Zmeškaná příležitost? Těžko říct. Za normálních okolností ho takové myšlenky nenapadaly, ale Nicole v něm probouzela podivné napětí, které nemohl nevnímat. Ve svém kasinu se setkával s nejrůznějšími typy krásných a úspěšných žen. Nicole však měla kromě krásy i něco navíc. Vřelost a něhu. A nejspíš i oheň a vášeň, které z ní vyzařovala, když spolu ráno mluvili a ona ležela polonahá v posteli.

Uvědomil si, jak moc po setkání s ní touží.

Stín v otevřených dveřích letadla se pohnul a Nicole byla najednou sotva třicet metrů od něj. Na sobě měla světle hnědý kabát a kožené, černé kotníkové boty. Jednou rukou se přidržovala zábradlí, druhou se snažila zabránit vodopádu svých rusých vlasů v tom, aby je uchvátily poryvy mrazivého větru.

Pokud se bláhově domníval, že elektrizující efekt, který na něj měla, zmizí v okamžiku, kdy ji spatří naživo před sebou, jeho naděje vzala hodně rychle za své. Za osm let, které strávil budováním své firmy, neměl nikdy problém udržovat vztahy s ostatními jednoduché a přímočaré. Všechno své úsilí i prostředky věnoval rozvoji svého podniku. Svá kasina vybudoval od nuly. Na ženy neměl nikdy příliš času, a když si nějaký vztah začal, vždy jen na té nejpovrchnější úrovni. Jenže právě teď v něm při pohledu na ni zuřila divoká bouře.

Jako by vytušila, jaký zmatek v hlavě mu způsobila, pohlédla na něj a jemu bleskla hlavou troufalá myšlenka, jestli cítí to samé co on. Narovnal se a zamířil jí přes dojezdovou dráhu v ústrety.

Asi uprostřed cesty k výklopným ocelovým schůdkům si uvědomil, že je stále sama. Pilot byl již venku, a právě si něco povídal se členem pozemní obsluhy. Nicolina taška ležela vyložená dole u paty schodiště.

Jedna taška. Nic víc, blesklo mu hlavou.

Podezíravě k ní zvedl oči a pozdravil.

„Vítejte, Nicole. A děkuji, že jste přijala mé pozvání.“

Podal jí ruku a na okamžik pocítil dotek její dlaně v jemné kožené rukavičce. Nicole byla opravdu vysoká, a když se mu nyní dívala do očí, byly prakticky ve stejné výši jako ty jeho, k čemuž ovšem přispívaly i vysoké podpatky zimních bot.

„A já zase děkuji, že jste souhlasil s dalším jednáním. Ráda bych se toho o svém synovci dozvěděla co nejvíc,“ ujistila ho hlasem, který byl prostý jakékoli vřelosti. Zdálo se, že není nijak nalíčená, ale rty měla přesto jasně rudé a šťavnaté tak, že se od nich nedokázal odpoutat.

„Když už mluvíme o vašem synovci,“ rozhlédl se kolem. „Kde je Matthew?“

Chlapce chtěli všichni majitelé ranče poznat. Mužem, který po dlouhá léta tajně platil za jeho vzdělávání, byl jejich starý mentor Alonzo Salazar. Všichni doufali, že jakmile Matthewa spatří naživo, poznají, ke komu by mohl mít nejblíže. Z pouhé fotografie to poznat nedokázali.

Bojovně proti němu vystrčila bradu.

„Vrátil se do školy.“ Natáhla se po vysouvacím madle své tašky na kolečkách, jako by mu tím chtěla naznačit, že diskuse na toto téma právě skončila.

Ucítil, jak s ním cloumá rozčarování. „Na něčem jsme se přece domluvili,“ připomněl jí upjatě. Opravdu nebyl zvyklý, aby lidé jeho pokyny jen tak ignorovali. Jeho kasino i hotel byly natolik úspěšné právě proto, že je jeho zaměstnanci plnili do posledního písmene.

Takto otevřeně vzdorovat se mu nikdy nikdo neodvážil.

Sevřela své rudé rty do pevně stažené linky a teprve poté na jeho slova zareagovala. „Pokud si vzpomínám, tak jsme měli spíš nedohodu. Nechal jste mě sledovat a já vám dala jasně najevo, že se mi to ani trochu nelíbí. Řekla jsem vám také, že Matthew nesnáší změny a potřebuje se vrátit do prostředí, které dobře zná, a kde mu je dobře. Vy jste ovšem trval na tom, že ho musím přivézt. To ale můžeme jen těžko nazývat dohodou.“

„Jen jsem vám sdělil své podmínky,“ ohradil se.

„Ano, vaše podmínky, ne moje.“ Z očí jí vyšlehly hněvivé blesky, které naznačovaly, kolik vášně se v ní nejspíš ukrývá. To bylo zcela jistě dráždivé poznání, kdyby na něj nepřišel v okamžiku, kdy se mu tak nesmlouvavě staví na odpor. „Teď jsem tady a odpovědi na svoje otázky získám s vámi i bez vás. Rozhodněte se, Desmonde. Chcete, abych s vámi pokračovala do Mesa Falls?“

O pár minut později již seděla vedle něj v nablýskaném luxusním černém SUV a společně ujížděli směrem k horským hřbetům na obzoru.

Z ticha, které ve voze panovalo, bylo zřejmé, že Desmond není ani trochu potěšený skutečností, že odmítla tancovat, jak se on rozhodl pískat.

Jeho chyba, pomyslela si.

Soustředila se na scenérii za okny. Hory se blížily, cestou míjeli zasněžená pole, na nichž se tu a tam zvedala osamělá stodola nebo přístřešek na stroje. Bylo jí už úplně jedno, co si o ní všemocní a privilegovaní mužové z Mesa Falls myslí. Jediné, na čem jí záleželo, bylo zjistit, kdo je Mattheovým otcem, a přimět ho k tomu, aby se ujal finanční odpovědnosti za výchovu svého syna. Tu zatím pokrývaly výnosy ze Salazarovy knihy, ale tato varianta řešení se Nicole příliš nezamlouvala. Mattie měl své specifické potřeby a k nim i spoustu unikátních schopností, které dokázali v jeho internátní škole skvěle rozvíjet.

Skutečnost, že její sestra Lana zemřela, aniž by jí prozradila, kdo je Mattieho táta, jí nyní pořádně komplikovala život. Lana se pouze zmínila, že o chlapce je postaráno díky penězům plynoucím z prodeje Salazarovy skandální knihy. Nevadilo jí, že nemůže dočasně pokračovat ve své práci grafické návrhářky na volné noze a pátrat po chlapcově otci, ale jak měsíce ubíhaly, její úspory se tenčily a nyní již byly prakticky na nule. I proto si nemohla dovolit odmítnout, když jí Desmond nabídl, že jí zaplatí cestu do Montany i pobyt zde, aby mohla pokračovat v pátrání.

Stejně tak si ale nemohla dovolit ignorovat potřeby svého synovce jenom proto, aby upřednostnila přání muže, který nyní seděl vedle ní za volantem. Přestože se na ni očividně zlobil, neměnilo to nic na skutečnosti, že byl až neuvěřitelně atraktivní. Vybavila si jejich ranní telefonát, při kterém ji zastihl ještě v posteli.

Desmond jí poskytoval dokonalou pastvu pro oči, ale nemohl za to jen jeho uhrančivý pohled, tmavé vlasy a temné strniště na tváři. Nebyla to jen vysoká, statná postava se širokými rameny, ani luxusní oblek či vlněný kabát. Ne, z Desmonda vyzařovalo nějaké zvláštní mužné kouzlo, které útočilo na všechny její smysly. Něco takového ještě nikdy nezažila.

Několik vztahů za sebou již měla, to ji ale povětšinou některá z kamarádek seznámila s někým ze svých známých. Zkušenost, že by na nějakého muže jen pohlédla a zatajil se jí dech, pro ni byla něčím zcela novým a neznámým.

Přesně to ale nyní zažívala s Desmondem. Stačil jediný pohled a rázem jí bylo jasné, co přesně jí v životě chybí. Přišlo jí, že se k ní osud chová až příliš nespravedlivě, když jí posílá do cesty tak úžasného muže zrovna v okamžiku, kdy se musí soustředit pouze na to, jak najít Matthewova otce. Jen stěží potlačila hlasitý, frustrovaný povzdech. Ticho ve voze už ji pomalu ale jistě dohánělo k šílenství.

„Když budeme pořád jenom mlčet, pravdy o Matthewovu otci se asi nedopátráme,“ poznamenala a rozepnula si kabát.

Jeho prsty pevně sevřely volant a vůz mířil stále dál, vstříc sněhem zavátým vrcholkům hor, které zapadající slunce barvilo do oranžova.

„Musíme vymyslet nějaký nový plán.“ Podíval se na ni. „Jinou možnost nemáme.“

V jeho hlase byla slyšet zřejmá výčitka, která ji ihned naježila.

„Doufám, že nečekáte, že se budu cítit provinile. Dělám pouze to, co považuju za nejlepší pro Matthewa.“ Po dvou telefonátech, které spolu vedli, od něj očekávala něco víc. „Nehodlám se omlouvat za to, že je pro mě tím nejdůležitějším. Tolik své sestře dlužím.“

Téměř ji vyděsilo, když ucítila, jak se jí při zmínce o Laně zlomil hlas. Teď si ale nesmí dovolit dávat najevo slabost. Jenže bolest z toho, že sestru už nikdy neuvidí, byla jednoduše silnější.

Rychle zamrkala a dívala se upřeně z okna, za kterým se rychle začínalo stmívat.

Pokud Desmond emoce v jejím hlase zaslechl, nedával to najevo. Pokračoval však o poznání přátelštěji: „Můžete mi o něm aspoň vyprávět? Jaký vlastně je?“

„Úžasný,“ vydechla bez váhání a byla mu vděčná, že otočil list. „Čím víc času s ním trávím, tím víc musím obdivovat sestru, že v něm dokázala objevit jeho talent a postarala se, aby ho mohl odpovídajícím způsobem rozvíjet. Je úžasný matematik, má neuvěřitelnou paměť a opravdu krásně kreslí, což nás docela sbližuje, protože já pracuju jako grafická designérka.“

Popravdě řečeno jí doslova fascinovaly všechny obrázky, které Matthew v Kanadě kreslil. Dokázal z paměti vydolovat i ty nejmenší detaily mrakodrapů a měst, která kdy navštívil.

Desmond odbočil na soukromou příjezdovou cestu a mimoděk tak odhalil stříbrné hodinky na zápěstí. Nejspíš stály víc, než kolik si ona vydělá za rok.

„Jak jste si zvykla, že se najednou staráte o třináctiletého kluka?“ zeptal se jí a jeho hlas k jejímu překvapení prozrazoval upřímný zájem.

„Pravdu?“ Vybavila si v duchu všechny ty měsíce, které uplynuly od sestřiny smrti. Její svět se rozpadl na milion kousků. „Dost mě to zaskočilo. A myslím, že toho na mě bylo tak akorát.“

„Péče o teenagera není nic snadného,“ souhlasil.

„Tak jsem to nemyslela. Nejde mi o péči jako takovou, spíš o to, že jsem vůbec netušila, co a jak mám vlastně dělat. Mattie je úžasný, ale třeba jsem se někdy probudila uprostřed noci celá zpocená strachem, že jsem mu zapomněla zaplatit zdravotní pojištění, nebo že jsem nestihla vyplnit formulář na školních stránkách a přihlásit ho na kroužek, na který chtěl chodit. Takové to byly věci…“

Z reproduktoru informačního panelu se ozvalo zvonění telefonu, ale Desmond zmáčkl tlačítko pro odmítnutí hovoru. „Z toho, co jsem slyšel, je to možná ten nejefektivnější způsob rodičovství. Když se člověk neustále strachuje, jestli dělá věci správně, pak je nejspíš správně dělá.“

Na okamžik měla pocit, že v jeho hlase zaslechla náznak lítosti, jako by on sám takové štěstí neměl, ale rychle nad ním mávla rukou. Něco se jí muselo zdát. Desmond Pierce se narodil se stříbrnou lžičkou v ústech a chodil do té nejluxusnější školy na západním pobřeží. Stejně jako zbývající majitelé ranče a několik dalších příslušníků elity země. Ten si určitě nemá nač stěžovat.

„Musím jenom doufat, že je to pravda.“ Dívala se do houstnoucí tmy před sebou. V dáli zahlédla první obrysy budov ranče, který před několika týdny nedobrovolně opustila. „Už jste zjistili, kdo mě to vlastně nechal vyhodit?“ otázala se.

Ve tváři mu zacukal sval, jako by na znamení, že mu situace, k níž tehdy došlo, není ani trochu příjemná. „Ano, a mohu vás ujistit, že to nebyl žádný z mých partnerů. Jakmile se ubytujete, rád bych vás seznámil se všemi informacemi, které se mi podařilo nashromáždit. Chápu, že vzájemná důvěra není něco, co přichází jen tak snadno, ale věřte mi, že chci do tajemství kolem Matthewa proniknout stejně jako vy.“

Upřímnost v jeho hlase musela vnímat, i kdyby nechtěla. Z předchozích telefonátů již pochopila, že svým obchodním partnerům bezmezně věří. Chápala tedy, jak moc touží očistit jejich jména po skandálu, který vyvolalo vydání knihy jejich mentora, která nepokrytě těžila z neštěstí druhých. Ona jeho víru v další vlastníky ranče rozhodně nesdílela a byla si jistá, že za její okamžitou výpovědí stál někdo opravdu mocný.

Možná to byl i důvod, proč jí Lana neřekla, kdo je otcem jejího dítěte. Třeba zjistila, že to vůbec není dobrý člověk.

„V pořádku,“ souhlasila a kochala se pohledem na hlavní budovu ranče přestavěnou na luxusní hotelovou rezidenci s velkými balkony a prosklenými čelními stěnami s výhledem na hory a řeku. „Nezapomínejte ale, že nejsem váš typický host a nemám s sebou deset kufrů. Budu připravená dřív, než si stačíte dát u baru pivo.“

Desmond zaparkoval před zastřešeným vchodem do rozlehlé srubové budovy.

„Nedala byste si časnou večeři?“ nabídl jí a zadíval se jí do očí tak, až se jí sevřel žaludek. Takto by na něj skutečně reagovat neměla, to rozhodně není dobře, uvědomovala si. Desmond je člověk, v jehož blízkosti se musí mít opravdu na pozoru. Pokud by se ukázalo, že otcem jejího synovce je jeden z vlastníků, Desmonda nevyjímaje, měli by všechny důvody jí Matthewa vzít. Každý z nich je dostatečně bohatý na to, aby si najal ty nejlepší právníky v zemi, proti nimž by neměla nejmenší šanci. Naskočila jí husí kůže při představě, že by o Mattieho přišla.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Hledá se otec.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.