Můj báječný týden
Dobrodružství na statku

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Maren von Klitzingová

Můj báječný týden – Dobrodružství na statku – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Hrdý jako Oskar

„Crrrr!“ Křiklavě červený budík, který dostal stájník Oskar k Vánocům, se pronikavě rozezvoní. Byl to dárek od Sabiny, šéfové statku Blatouch. „Crrr, crrrrrr!“ Budík málem začne netrpělivě poskakovat.

„Hloupý krám!“ Oskar vytáhne ruku zpod peřiny a mrští budíkem o zem. Dvě minuty je ticho. Potom budík znovu spustí. „Crrr, crrrr!“ Oskar se s povzdechem vyplíží z postele a šourá se po pokoji. Ačkoliv byl budík dárek, popadne ho, otevře okno a vyhodí ho ven. „Konečně klid,“ oddychne si. „Rychle zpátky do vyhřáté postele!“

Jenže Oskar nepočítal s Kazimírem, kohoutem ze statku. „Kikirikí!“ zakokrhá kohout a jeho kokrhání zní mnohem hlasitěji než Oskarův budík. Stájníkovi nezbývá nic jiného než vstát. „Život opravdu není peříčko,“ zabručí. „Rozhodně ne, když musí člověk tak brzy vstávat.“

Oskar stojí ve stáji před pytlem ovsa a zívá. Poníci už netrpělivě hrabou kopýtky. Oskar si bezradně promne strniště. Kolik ovsa má každý poník dostat? Tak brzy ráno mu to prostě nemyslí. Včera tu byl veterinář a doporučil pro některé poníky upravit množství krmiva, takže je teď všechno jinak. Vzpomene si, že mu Sabina všechno přesně napsala. Ten lístek přece někde musí být! Oskar chce zapátrat v kapse, ale žádnou nemá. No toto. Stájník se udiveně zadívá na své kalhoty. „Ach tak, pořád mám na sobě pyžamo!“ Poníci neklidně zařehtají. „Už to bude!“ zavolá na ně Oskar. „I bez lístku vím, co mají moji poníci dostat. Však uvidíte!“ Oskar zaboří lopatku do pytle ovsa a Baldurovi nasype do žlabu dvě porce. Poník radostně zařehtá.

„A ty taky dostaneš pořádnou porci, Fanny,“ řekne Oskar malé klisně shetlandského poníka z vedlejšího boxu. Kobylka nemůže uvěřit tomu, jaké má štěstí. Veterinář jí nařídil mrkvovou dietu, protože se pěkně zakulatila. „Tady jsou dvě dávky i pro tebe, Zafiro,“ řekne Oskar, když přijde k boxu connemarské klisny. Zafira zklamaně zatřese hřívou. Jen dvě porce? To je málo. Vždyť je sportovní kůň a potřebuje hodně síly. Zatímco poníci žvýkají oves, Oskar se jde převléct. Toužebně se zadívá na postel. Možná si později bude moct ještě na chvíli lehnout. Jenže nejdřív musí odvést poníky na pastvu. Dnes mají volno a můžou být celý den venku.

„Nejprve ti nejmenší,“ řekne Oskar. Otevře Fannyin box a nasadí shetlandské klisně ohlávku. „Tak pojď, Fanny!“ Fanny udělá krok a potom se zastaví. Oskar mlaskne a zatáhne. „Jindy se nemůžeš dočkat, až budeš na pastvě. Jsi nemocná, maličká?“ Kobylka se nehne z místa. Stájník se bezradně poškrábe na hlavě. „Tak honem, čeká na tebe čerstvá tráva.“ Konečně mu dojde, v čem je problém. Klisna se zasekla ve dveřích. „No nazdar,“ zamumlá, „co teď?“ Fanny nešťastně zařehtá. Nemůže tam, ani zpátky. Najednou Oskara něco napadne. Zajde do kůlny pro pilu. „Neboj se, Fanny,“ řekne, když se vrátí. „Osvobodím tě!“ Stájník přiloží pilu ke stěně přesně ve chvíli, kdy do stáje vejde Sabina.

„Dobré ráno, Oskare,“ pozdraví ho. „Co to děláš? A proč jsou poníci ještě vevnitř?“

„Fanny už kvůli svému tlustému bříšku neprojde dveřmi,“ vysvětlí Oskar. „Musím vyřezat velkou díru.“

„Ale nemusíš,“ odpoví Sabina a pohladí Fanny po čumáku, „vyřešíme to jinak. Napočítám do tří a potom zatáhneš bříško.“ Sabina začne počítat: „Raz, dva, tři.“ A opravdu. Fanny kousek popojde a je venku z boxu. „Výborně, Fanny,“ pochválí ji Sabina a spokojeně ji poplácá po hřbetě. „Konečně tě může Oskar odvést na pastvu. A já zamířím do postrojovny a zkontroluju uzdy. Určitě si beze mě poradíš, viď, Oskare?“

„Samozřejmě,“ odpoví Oskar. Popadne uzdu a vyvede Fanny ven. Je krásné slunečné ráno a ptáci hlasitě štěbetají. Jenže Oskar je strašně ospalý. Zívne a vrátí se do stáje pro Zafiru. Postupně odvede na pastvu všechny poníky. Zbývá mu jen Baldur, který už netrpělivě čeká. „Co je to s tebou, kamaráde?“ zeptá se Oskar. Chce poníkovi nasadit ohlávku, ale Baldur uhne. „Uklidni se,“ mluví na něj Oskar konejšivě. „Nebuď tak nedočkavý. Šijí s tebou všichni čerti.“ (To se říká, když je někdo neposedný, stejně jako Baldur.)

Poník neklidně přešlapuje v boxu a Oskar má co dělat, aby ho uklidnil. „Dočkáš se,“ slibuje mu, „na louce se můžeš vydovádět.“ Pak otevře dveře stáje. Baldur se najednou stájníkovi vytrhne, rozběhne se přes dvůr a zamíří na ulici. „Stůj!“ volá na něj Oskar. „Je to nebezpečné! Po silnici jezdí auta!“ Jenže Baldur není k zastavení a vmžiku je pryč.

Oskar se za ním vydá. Skočí na kolo, šlápne do pedálů a řítí se za poníkem. O dvě ulice dál spatří skupinu závodních cyklistů. Nejdřív kolem nich proběhne poník, potom je předjede stájník v holínkách. Když diváci stojící u krajnice vidí poníka, dají se do smíchu. Jakmile kolem závodníků projede i stájník, začnou jásat. „Bravo!“ volají. „Do toho!“

Oskar brzy nechá ostatní cyklisty v dálce za sebou. Chce jen jedno – konečně dohnat poníka. Ani si nevšimne, že projel cílovou čárou. Znovu propukne jásot. To už Oskar poníka dohání. Skoro se může dotknout Baldurova ocasu. Konečně se ocitne vedle něj a chytí poníka za ohlávku. „To už stačilo, Baldure!“ zafuní. „Přestaň utíkat. Ostatní poníci už na tebe čekají na pastvě.“ Když to Baldur uslyší, zpomalí a nakonec se zastaví. „Tak, a teď půjdeme domů,“ řekne Oskar. Opře kolo o sloup pouliční lampy a zavede poníka zpátky. Když projde cílem cyklistického závodu, diváci mu tleskají. Oskar je hrdý. Všichni viděli, jak je rychlý. Spokojeně se vrátí s Baldurem na statek. Poník pozvolna kráčí na pastvu. Oskar si udiveně promne oči. Najednou už vůbec není ospalý. Konečně je úplně čilý.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Můj báječný týden - Dobrodružství na statku.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.