Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Kain

Pavol Országh-Hviezdoslav

Copyright © 2007 Petit Press

Copyright ePub version © 2021 iAdverti

Copyright © 2007 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Tomáš Sysel, Peter Krško, Miriama Mládková, Michal Vanek, Michal Garaj, Martin Droppa, Katarína Díková Strýčková, Katarína Bendíková, Gabriela Matejová

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0744-4

PÔVODNÁ PUBLIKÁCIA

Pavol Orzságh-Hviezdoslav. Dielo IV. Slovenský TATRAN. Bratislava 1997. 536 s. Stanislav Šmatlák, editor. Mária Bratová, zodpovedná redaktorka. Eva Zdražilová, technická redaktorka.

Bibliografické poznámky

Kain — ukážka z básne vyšla v Slovenských pohľadoch 1893, str. 1 — 12; celá báseň bola publikovaná v Zobraných spisoch básnických Hviezdoslava III, 1901, str. 69 — 109, kde sa ako dátum jej vzniku uvádza rok 1892.

Pri textovej úprave sme vychádzali zo znenia v Zobraných spisoch básnických Hviezdoslava I (1892), III (1901) a IV (1909), pričom sme prihliadali aj k novému dvanásťzväzkovému vydaniu Spisov P. O. Hviezdoslava, a to k týmto zväzkom: zväzok druhý (Na poliach), 1951, kde vyšli Bútora a Čútora, Prvý záprah, Poludienok a Večera, zväzok štvrtý (Básne biblické), 1953, kde vyšli Agar, Ráchel, Kain, Sen Šalamúnov a Vianoce, zväzok deviaty, 1956, kde vyšla dráma Herodes a Herodias.

KAIN

Po onej bratovražde ukrutnej,

keď zaburácal strašný otcov hnev

čo oblak hromoťažký, svetlý obzor

dosaváď láskou spätej rodiny

potiahnuv razom čierne, — v jeho hluk

však nárek matkin zaznel horkou kviľbou,

na spôsob riavy pustým údolím

hrnúcej v loži tvrdom, kamenistom;

keď sestry zdvihli boli Ábelovu

mŕtvolu, — že však padala im z rúk,

už oťaželá smrťou, nepríjemný

chlad ocítili svalov, zlomený

zrak pri nej zhliadli, presinuté skráne,

rty nemé, tobôž kaderami jak

zmoklými krvou lipla na trávniku

(priam, kde stál oltár jeho obetný

i ešte voňal tlením vďačnej žertvy

a jatril sa tak placho): preto aj

ju upustili takoj na mieste,

zdesené zjavom nevídaným skríkli,

sa porozpŕchli — hneď však, otušiac

snáď, menovite z plaču matky, z otca

búrlivej vášne, zjavu podstatu

a význam hrozný, i zas zhlučili sa,

obstali kruhom telo bezdušné

a zbedákali, roniac prúdy sĺz,

vlas ponechajúc každá tenúť vetrom

a ruky lomiac: Beda! Beda! Beda!…

On nepovstáva… Okom milostným

prehliadnuť nechce… Neozve sa sestrám

hlas jeho sladký — Ábel! Ábel! Brate,

vstaň! Zhasla obeť… stádo tvoje sa

rozliezlo šíre po vŕškoch, ťa hľadá,

pastiera svojho v tmavých úbočiach,

u skalísk dumných, v osirelom háji,

v krovine smutnej: i že nenachodí

ťa, neobčuje píšťalôčky tvojej

hru rozkošnú, čo rosou mrholí

na pastviny, ich zeleň mení rýchlo

na zorí luh, že necíti tvoj pozor

ho varujúci, ponuk nečuje

Koniec ukážky

Table of Contents

Pôvodná publikácia

Kain