Cat Schieldová

Břímě minulosti

Překlad: Pavlína Buzková

Milá čtenářko,

hned první listopadový titul se jmenuje Břímě minulosti a tento název by se hodil i k dalším listopadovým romancím. Také hrdinové povídek Tajnosti vyvolených a Odvaha riskovat si s sebou nesou své vlastní břímě z minulosti, které poznamenává jejich vztahy, či spíše nevztahy, v přítomnosti. Najít v sobě odvahu riskovat a oprostit se od špatných zkušeností, o to by měl usilovat každý z nás. A právě proto nás příběhy s těmito tématy stále zajímají a aktuálně k nám promlouvají.

Hodně odvahy v každodenním životě Vám přeje

Váš Harlequin

Název originálu:

Reckless Envy

První vydání:

Harlequin Books, 2020

Překlad:

Pavlína Buzková

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2020 by Harlequin Books S.A.

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2021

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN 978-83-276-6868-4 (EPUB)

ISBN 978-83-276-6869-1 (MOBI)

ISBN 978-83-276-6870-7 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PROLOG

Před šesti lety…

Emily Arnottová do sebe hodila sklenku šampaňského a zamračila se na obrovský lesklý balón, který visel pod stropem přezdobeného plesového sálu country klubu ve Falling Brooku. Tři, dva, jedna… šťastný zatracený Nový rok, popřála si v duchu. Stála v nejtmavším koutě místnosti, polykala slzy a přála si být kdekoli, jen ne tady. S tím nápadem, že se půjdou podívat na večírek pro bohaté v klubu na kraji jejich města, přišla Gina. Emilyin otec koupil vstupenky na ten nejočekávanější ples sezony, ale protože nesnášel davy a lidi, dal je jí.

Pokud mohla Emily takhle na dálku soudit, její nejlepší kamarádka a spolubydlící na koleji si to tady vysloveně užívala. Tančila pomalý tanec s kýmsi, kdo byl Emily vzdáleně povědomý… Drew nějaký… Zrovna si spolu vyměnili polibek, který by svou vášní dokázal podpálit papírové tapety na stěnách. Vypadá to, že Gina bude dnes skórovat, zatímco Emily… Emily ne.

Emily zavřela oči a opřela si hlavu o stěnu za sebou. Cítila, jak jí po šíji stoupá teplo až do tváří. Na rozdíl od Giny jí její pokus nevyšel, takže nezačne nový rok sexem, a dokonce ani polibkem. Ne, zrovna totiž zažila situaci, kdy byla odehnaná jako obtížná moucha.

Emily ucítila na ramenou ženské ruce, otevřela oči a Gina ji objala. „Šťastný Nový rok, Em! Není to skvělý večírek?“

Hm, na to by musela odpovědět ne. Emily ale nechtěla Gině zkazit večer, a tak se na ni pokusila usmát a usrkla si ze své sklenice.

Gině ale stačil jediný pohled do její tváře a zatvářila se starostlivě. „Co se stalo?“

Emily vágně mávla směrem k jejímu společníkovi. „Povím ti to zítra. Teď na tebe čeká Drew.“

Gina pohodila hlavou. „Ať čeká,“ pronesla s italským sebevědomím, které jí patrně dodávaly všechny ty její úchvatné křivky. „Proč tady stojíš v koutě a tváříš se, jako by ses napila ředidla?“

Gina nebyla jen krásná, ale taky dost neodbytná. „Spálila jsem se,“ připustila Emily váhavě.

„To se stává,“ odpověděla Gina filozoficky.

Emily si ale byla jistá, že její sexy přítelkyni se něco takového pravděpodobně nestalo ještě nikdy.

„Co se stalo, drahoušku?“ zeptala se jí pak Gina jemně.

Emily si povzdechla a zvedla sklenku se šampaňským. „Posílila jsem se několika sklenkami tohoto a říkala jsem si, že si dopřeju nezávaznou příjemnou noc.“

„Za pár dní ti bude jedenadvacet, máš to povoleno. A bůh ví, že by sis nějakou tu zábavu rozhodně zasloužila.“

Gina byla velkorysá osoba, která nikdy nikoho nesoudila, a to byl jeden z mnoha důvodů, proč ji Emily měla tak ráda.

„Připouštím, že jsem mířila dost vysoko,“ sklopila oči Emily. „Zkusila jsem něco na Matta Veleze –“

Gina se rozhlédla kolem sebe a mezi dramaticky nalíčeným obočím se jí objevila drobná vráska. „Na koho?“

Emily se podívala kolem sebe, ale nikde bývalého rebela z Falling Brooku neviděla. Teď z něj tedy byl úžasný nejmladší generální ředitel firmy MJR Investing. Hotové zázračné dítě. Možná se na ni konečně usmálo štěstí – třeba už konečně odešel a ona se nebude muset schovávat v koutě. Ne, nikde ho neviděla, což bylo jen dobře, protože pokaždé, když její zrak přistál na jeho olivové pleti a obličeji, v němž se až moc nebezpečně podobal Antoniu Banderasovi, kleslo jí IQ kamsi ke kotníkům. Matt nebyl vysloveně pohledný, na to měl trochu moc křivý nos. Ale něco na jeho drsných rysech a tajuplných tmavých očích ji bralo rovnou u srdce. A jinde. Měla dost chlapců z vysoké, ovšem Matteo Velez byl každým coulem muž, od vlnitých tmavých vlasů až k velkým chodidlům z něj vyzařovala vitalita a sebedůvěra. Když kráčel davem, jako byl zrovna dnes na večírku, nebylo možné ho přehlédnout. Každá žena v místnosti se na něj musela zadívat se zájmem. Emily věděla, že by mu stačilo na kteroukoli jen kývnout prstem a rozběhla by se za ním. Není divu, že nereagoval, když se ho u baru zeptala, jestli mu může koupit drink.

Drinky jsou v ceně vstupenky, drahoušku, odpověděl jí bez zájmu. Zrudla, ale nakonec se přece jen sebrala natolik, aby se mu aspoň představila. Emily. Matt. Potřásl jí nabídnutou rukou a pustil ji, jako by trpěla nějakou nakažlivou chorobou.

Gina jí vždycky radila, aby byla přímočará, takové ženy se podle ní mužům líbí. A tak rychle přemýšlela, co by tak řekla, třeba něco mezi: Proboha, ty jsi ale sexy a Líbej mě.

Už se chystal odejít, a tak Emily sebrala odvahu. „Polib mě, jestli se mýlím, ale dinosauři pořád ještě existují, že?“ Vzápětí měla pocit, že se propadne hanbou. Vůbec nedokázala uvěřit, že něco takového skutečně vyslovila.

Matt vypadal stejně užasle, jako se ona sama cítila. „Balíš mě?“ zeptal se jí a v kakaově hnědých očích mu blýsklo. Ne chtíčem. Spíš vypadal… otráveně. „Hm… a kdyby?“ „Kdyby ano, jsi v tom dost špatná.“ Pak se podíval na sklenici se šampaňským, kterou držela v ruce. „si opilá?“ „Možná mám trošku v hlavě“, přikývla Emily váhavě. Neměla, vůbec ne, ale bylo lepší předstírat, že to tak je, než se mu přiznat, že je z něj nervózní. Matt kývl na barmana, objednal sklenici vody a vtiskl jí ji do ruky. „Tohle vypij a jdi domů. Jsi jako akvarijní rybka v moři plném žraloků. Některý z nich tě nakonec sežere“.

Za normálních okolností by už dávno byla na cestě ven, ale něco na Mattovi způsobilo, že stála jako přilepená k podlaze. Věděla, že prohrává, ale rozhodla se, že podnikne ještě poslední pokus. „Nehledám nic víc než zábavný způsob, jak se probudit na Nový rok.“ Matt sevřel rty. „Emily… Jsi Emily, že?“ Přikývla, on si povzdechl a ustoupil. „Kromě toho, že jsi pro mě moc mladá, jsi taky opilá.“ „Mám trochu v hlavě“, zablábolila Emily, „… a za pár dní mi bude jedenadvacet.“ Věděla, že sama sobě kope jámu, ale nedokázala se zastavit. Stejně jako nebyla dost dobrá pro vlastní matku, není dost dobrá ani pro Matta Veleze. Kdy se už konečně poučí? A proč konečně její nohy neposlechnou to, co jim radí mozek a neodnesou ji někam pryč? Mat zasténal a zatlačil si prsty na oči. „Proč na tyhle večírky pouští děti?“ Pak spustil ruce a podíval se jí do očí. „Dobře. Řeknu to jinak. Nejsi ani trochu můj typ.“

Emily dopověděla Gině svůj příběh a dívala se, jak se soucit v její tváři změnil ve zděšení. „Proboha, Em, ty vážně neumíš balit kluky.“

S tím tvrzením se určitě nemohla přít. „O tom mi povídej. Potřebuju lekce –“ Emilyin hlas se vytratil, když znovu zahlédla Matta Veleze, který tančil pomalý ploužák a objímal ženu s blond vlasy v černých šatech. Emily se podívala na pramen svých vlasů, které jí padaly na hrudník, ano, pořád jsou blond. A pak sklouzla očima na své upnuté a černé šaty. Takže není jeho typ, hm? Proč tedy zrovna tančí se ženou, která vypadá prakticky jako ona?

Emily vztáhla ruku za sebe a přitiskla horkou dlaň na chladnou stěnu ve snaze najít něco, co by jí poskytlo stabilitu. Ano, velmi se typově podobala ženě, s níž zrovna Matt tančil, ale přesto ji z nějakého důvodu, který nedokázala pochopit, zrovna odmítl.

Gina se na ni povzbudivě usmála, stiskla jí paži a vrátila se s Drewem zase na taneční parket.

Emily se opřela o stěnu, mračila se na Mattova záda a prohrábla si prsty dlouhé vlasy. Viděla, jak se na ni z parketu Gina znepokojeně zadívala, a tak se raději usmála jejím směrem, jako by byla naprosto v pořádku. Nakonec, i kdyby nebyla, Gina nemohla nic dělat. Na rozdíl od ní Gina vyrůstala s oběma rodiči, kteří ji zahrnovali láskou a ujištěním, že může dosáhnout všeho, co bude chtít. Emily byla taková láska a podpora upřena: její otec ji, jak předpokládala, miloval, ale žil většinou uzavřený ve svém vlastním světě. A její matka se svých mateřských i manželských povinností zřekla, když Emily dosáhla čtrnácti let. Jen velmi málo lidí, Ginu nevyjímajíc, rozumělo tomu, že když člověka z vlastního rozhodnutí opustí někdo, kdo by ho měl milovat nejvíc na světě, zanechá v něm trvalou a hlubokou nedůvěru k citům všech ostatních, kteří jeho místo zaujmou v dospělosti. A navzdory tomu, že Emily měla tuto pravdu hluboce prožitou, strávila posledních sedm let tím, že se honila za oceněním a přijetím. Její potřeba intimního kontaktu s druhým člověkem byla totiž ještě větší než strach z odmítnutí.

Přestože racionálně věděla, že se něco takového nikdy nestane, pořád ještě doufala a čekala, že k ní její matka vztáhne své srdce a projeví jí lásku, dokáže jí její hodnotu; doufala, že její otec vyjde ze svého osamělého světa a pochopí, že od něj potřebuje, aby byl… no… aby byl jejím otcem. Tři roky strávila na univerzitě, a pořád ještě toužila po uznání od svých profesorů, vrhala se na jakékoli chlapce, kteří jí poskytli sotva ždibec pozornosti a příliš investovala i do vztahů se svými kamarádkami, o nichž sama věděla, jak jsou pomíjivé a dočasné. Sama si připouštěla, že je z ní emocionální troska. Bylo to ponižující a měla toho už zrovna tak dost. Přišel čas, aby přestala nutkavě vyhledávat u jiných lidí potvrzení své ceny.

Jak se starý rok vytratil a nahradil ho ten nový, Emily si slíbila, že se z ní stane emocionálně nezávislá žena do té míry, do jaké to jen bude schopna dokázat. Nechtěla se už honit za oceněním a přijetím. Od této chvíle, rozhodla se, bude záležet jen a jen na jejím vlastním názoru. Umínila si, že bude žít vědomě, s rozumnou opatrností a ostražitostí k možnosti, že bude znovu někým odmítnutá a opuštěná. Nový rok, nová Emily. Je načase dospět. A co se týče Matta Veleze – k čertu s ním!

Ta žena v jeho náručí, proboha, ani si nevybavoval její jméno, byla ve srovnání s tou, kterou chtěl ve skutečnosti svírat, jen ubohou náhražkou. Její vlasy, které mu padaly přes ruku na její záda, byly drsné od opakovaného odbarvování, a její parfém byl těžký a příliš kořeněný, takže se mu z něj dělalo téměř mdlo.

Matt Velez se ohlédl přes rameno k místu, kde se Emily opírala o stěnu. Přál si, aby mohl držet v náručí ji, aby se k němu tisklo její pružné tělo, aby mohl vdechovat její svěží a lehkou vůni, aby se mohl dotýkat jejích hebkých vlasů. Když se k němu obrátila s tou tichou nabídkou, že mu koupí drink, a když se jí podíval do hlubokých tmavomodrých očí s nádechem do fialova, jeho obvykle nevzrušené srdce mu okamžitě skočilo až do krku. Její vysoké lícní kosti, porcelánová pleť, celý její zjev vyvolával dojem, že je čistá a nevinná jako vánoční anděl. Že je vše, co Matt není.

Už téměř její pozvání přijal; viděl se, jak ji táhne z plesu do svého vozu, ale pak si znovu uvědomil, že je příliš mladá, příliš nevinná, příliš… Příliš přitažlivá a žádoucí. Až moc. Matt se s takovou nevinností nezaplétal, a i kdyby Emily neměla pověst zlatého děvčete z Falling Brooku, každý hlupák viděl, že je zkrátka ještě naivní a čistá. Byla milá a neskutečně důvěřivá a Matt si byl téměř jistý, že ještě neměla sex, natožpak jednorázovou aférku. Matt nikdy nebyl nevinný, měl v sobě daleko víc chytrosti a protřelosti ulice už v deseti letech, než měla ona teď. A v jednorázovém sexu a krátkých flirtech byl hotový expert. Dřív měl ve Falling Brooku pověst černé ovce, rebela. Místní ho neměli rádi, ale nakonec se s ním smířili, protože se stal generálním ředitelem firmy MJR na nedalekém Manhattanu. Matta vždycky pobavilo, že jeho pár klientů z Falling Brooku, kteří se narodili se zlatými lžičkami v ústech, teď předstíralo, že se nikdy nenaboural na jejich večírky, že nikdy nevzal na nepovolenou projížďku po okolí jejich drahé vozy, že se nikdy nezapletl s jejich ochraňovanými dcerkami… Obzvlášť ty byly celé žhavé překračovat s ním nepsané zákony komunity a Matt jim s největší radostí dělal poučeného průvodce všemožnými neřestmi. Ale i v těch dobách byly některé dívky pro něj tabu, a Emily Arnottová, kdyby mu byla věkově bližší, by byla prototypem takové dívky.

Arnottovi byli možná jednou z nejrespektovanějších rodin ve Falling Brooku: komunita svobodného otce se synem se speciálními potřebami a andělsky vyhlížející dcerou bedlivě ochraňovala. Nejen, že Leonarda opustila jeho žena, když ztratil velkou část svého majetku při skandálu, který se točil kolem defraudace ve firmě Black Crescent, ale také, alespoň to tvrdily místní klepy, s ním i se svými dětmi přerušila veškeré styky.

Leonard musel sám znovu obnovit svou firmu a k tomu ještě vychovávat dvě děti. Další klepy následovaly a musely být skutečně rozšířené, když se dostaly dokonce i k Mattovi: podle nich se velmi brzy Leonardův zájem omezil čistě na pracovní a podnikatelské povinnosti a zájmy. Pak bylo na Emily, aby se nejen postarala sama o sebe, ale aby navíc dohlížela i na svého mladšího bratra. Prožila si těžké časy a podle toho, co se říkalo, pro tu nádhernou blondýnu konečně nedávno začal skutečný život. Její bratr se stal rezidentem Brook Village, domova pro dospělé se speciálními intelektuálními potřebami, a Emily se chystala zakončit vysokou školu a nastoupit do otcovy firmy. Byla ve městě oblíbená, takže určitě nepotřebovala, aby jí popletl hlavu místní rebel a svůdce. A ač by ji chtěl sebevíc, ani Matt nepotřeboval, aby se mu připletla do cesty.

Něco na Emily Arnottové ho totiž až příliš zajímalo, fascinovalo. A ta fascinace sahala mnohem hlouběji než nějaká nezávazná legrace mezi dvěma dospělými lidmi. Cítil v sobě neobvyklý hlad po zjištění, co se skrývá za těma jejíma zářivýma očima, jaké myšlenky se jí honí tou krásnou hlavou. A jistě… rád by také věděl, jak chutná, jestli je její pleť tak hladká a krémová, jak vypadá, jestli jsou její vlasy tak hebké, jaké se zdají na pohled. Zároveň se mu ale za očními víčky honily představy, jaké by to bylo, kdyby ji měl skutečně ve svém životě. Jaké by bylo obrátit se v posteli a pohlédnout na ni, jaké by bylo pít s ní časně ráno kávu u snídaně, jaké by bylo, kdyby se k sobě večer tulili na pohovce a dívali se spolu na film. Všechny jeho instinkty chtěly prožívat s ní to každodenní a obyčejné.

Matt si ale takový typ snění a tužeb nepovoloval. Protože když chtěl příliš mnoho, když příliš snil, jeho život ani rodiče mu nic z toho neumožnili. Bylo snadnější nic si nepřát, po ničem netoužit; tím způsobem se mohl vyhnout trpkému zklamání.

Žena v jeho náručí se od něj odtáhla, zaklonila hlavu a smyslně se na něj usmála. „Chtěl bys odsud vypadnout?“

Matt s myšlenkami na Emily už skoro odmítl, ale nakonec se kousl do jazyka. „Pár hodin? Žádné sliby, žádné závazky?“ zeptal se místo toho.

Přikývla a její vlasy se tím pohybem dotkly klop jeho smokingu. „Pokud to tak chceš, lásko.“

A přesně takhle to chtěl: s ní a s dalšími ženami, které kdy potkal. Matt se schválně už ani nepodíval směrem, kde stála Emily Arnottová a vyšel se svou tanečnicí z místnosti do chladné noci. Zoufale se snažil ignorovat hluboké zklamání z toho, že odsud odchází s nesprávnou blondýnou. Sny jsou však jen pro blázny. Záleží na realitě a… ano, aspoň nebude na Nový rok sám.

PRVNÍ KAPITOLA

Matteo Velez zrychlil po stromy lemované silnici ke country klubu ve Falling Brooku a užíval si tu spoutanou sílu svého nového nestoudně drahého a luxusního roadsteru AMG. Musel se ovládnout, aby nejel dál; místo toho lehce šlápl na brzdu. Vůz okamžitě zareagoval a Matteo hladce zastavil přímo na stanovišti obsluhy. Matt zvažoval, že by toho svého miláčka raději zaparkoval sám, ale nakonec váhavě vložil klíče spolu se spropitným do dlaně jednoho z dveřníků.

„Děkuji vám, pane. Dám na ten vůz dobrý pozor.“

Matt zamrkal, když si vzpomněl na to, že přesně stejná slova často používal, když přesně tady sám parkoval auta boháčů ještě před dvanácti, patnácti lety. Po dvou týdnech ho vyrazili, protože nedokázal odolat pokušení a vzal na projížďku vůz jednoho z klientů, Porsche 911. Dostal smyk a málem ztratil nad tím drahocenným vozidlem kontrolu. Vzato kol a kolem, měl štěstí, že ztratil jen práci, protože klidně při té příhodě mohl přijít i o život. Myšlenka na to, že by nějaký teenager mohl řídit tohle mocné auto, mu způsobila na celém těle husí kůži.

„Umíš jezdit s manuální převodovkou?“

„Ano, pane.“

Matt naklonil hlavu a přimhouřil podezíravě oči. Pak mladíka pozoroval, jak opatrně vklouzl na sedadlo řidiče a připnul si pás, aby ujel sto metrů k parkovišti. Než se rozjel, podíval se pozorně na přístrojovou desku, zařadil jedničku a plynule se rozjel, přičemž za celou dobu nezrychlil nad tempo rychlejší chůze. Matt se uvolnil. Tenhle kluk byl, na rozdíl od něj, hotový skaut a určitě by ho ani nenapadlo s jeho vozem vyrazit na projížďku. Díval se za ním, dokud mu nezmizel z dohledu, pak si zapnul šedé sako od ručně šitého značkového obleku. Byl naprosto spokojený s tím, že jde na tuhle fundraisingovou akci sám. Rád operoval sólově; dělal to tak většinu svého života. A tohle byl jen další koktejlový večírek a tichá aukce, která měla navýšit financování nezávislé fallingbrookské školy. Byl si dost jistý, že zrovna tato škola neměla hluboko do kapsy a peníze nijak dramaticky nepotřebovala. Večírky jako tenhle, kde se mohly provětrat drahé šaty a obleky, však tradičně a neodmyslitelně patřily do společenského kalendáře města. Byly to příležitosti dát na odiv své bohatství i velkorysost: obojí se tady počítalo. A bylo to také skvělé místo k tomu, aby člověk umlčel nebo naopak rozvířil městské klepy, což Matt mohl využít pro svůj prospěch.

MJR Investing mělo ve Falling Brooku jen několik klientů, ale on neustále hledal víc. A právě na takovýchto společenských událostech se Matt doslechl o nevěrách, rozvodech, dědictvích a o tom, kdo zkrachoval v podnikání. Toto vše mohlo ovlivnit klienty či potenciální klienty MJR i jejich portfolia. Jak říká staré úsloví: včas varován, lépe vyzbrojen.

Matt vstoupil do luxusní recepční haly country klubu a neurčitě zaznamenal, že se tady nic nezměnilo. Bylo to pořád místo pro bohaté, kteří se tady mohli scházet. Člověk by si spíš mohl koupit letenku na oblet Měsíce, než jen tak tady získat členství. Pro jeho rodiče znamenal country klub ve Falling Brooku vrchol sofistikovanosti a důkaz společenského přijetí. Byli štěstím bez sebe, když jeho bratra Juana, který exceloval na akademické půdě, do těchto posvátných prostor přijali. To se stalo před několika měsíci. Co netušili, bylo to, že jejich mladší syn je členem už celá léta. Nebo jim to možná bylo jedno. Bylo to vlastně logické. Mamá a papá Velezovi byli celí pryč z Juana a jeho úspěchů; o život svého druhého syna, toho rodinného omylu, se příliš nezajímali. Když hned napoprvé získali ztělesněnou dokonalost, proč by měli plýtvat časem, energií a penězi na nechtěné dítě?

Matt v poslední době na své rodiče moc nemyslel, a tak i teď odsunul tyto myšlenky stranou a s nimi i bolest, kterou ještě stále dokázaly vyvolat. Pak se podíval do zrcadla a zachytil odraz ženy, která vstoupila do recepce. Blond vlasy měla stažené dozadu, díky čemuž vynikly její nádherné lícní kosti a hluboké modrofialové oči. Bylo by snadné říct, že Emily Arnottová stále vypadá jako anděl, její jemné rysy k tomuto srovnání skutečně vybízely. Spousta lidí to o ní doopravdy říkala, ale pro Matta, který byl teď už starší a moudřejší, chyběla těm otřepaným slovům kreativita. Jistě, Emily byla krásná, o tom nebylo sporu. Vysoká, štíhlá, dobře stavěná. Na sobě měla dlouhé přiléhavé šaty v barvě oceli, jejichž rozparek odhaloval při každém kroku štíhlé stehno. Byly to sexy šaty, ale Matt dobře věděl, že Emily Arnottová by si na sebe klidně mohla obléct pytel od mouky a stejně by vypadala výborně. Alespoň v jeho očích. Nikdy nezapomněl na to, jak se ho před lety snažila neobratně oslovit, ta vzpomínka pro něj byla stále ještě živá. Od chvíle, kdy ji odmítl, uplynulo šest let, a ještě pořád toho trpce litoval. Jistě, byla tehdy moc mladá, a navíc opilá, a on se skoro třásl touhou. Ale ve svém odmítnutí mohl být laskavější… nebo ji nemusel odmítnout vůbec. Vyvedla ho tehdy z míry, což bylo něco, co se mu nikdy nestávalo, a byl jen kousek od toho, aby její nezávaznou nabídku přijal. Ale právě proto, že se mu rozbušilo srdce jako splašené, právě proto, že se mu všechna krev vydala směrem na jih a právě proto, že mu svět klouzal pod nohama, se vyděsil a šlápl prudce na brzdy. Během té jejich tehdejší krátké konverzace mu v mysli defilovalo množství představ: ona v prostých svatebních šatech s jeho prstenem na prstě. Společný domov. Blonďaté děti s tmavýma očima.

Matt si byl naprosto jistý, že by pro něj Emily byla stejně přitažlivá i v sedmdesáti. Nikdy nepoznal lásku, nikdy se necítil být členem rodiny, do které se narodil. Už v útlém věku se rozhodl, že mu bude samotnému lépe, a žádné ženě se ještě nepodařilo jeho dobrovolný status osamělého vlka prolomit. Emily Arnottová však během kratičkého rozhovoru dokázala, že začal myslet na svatbu, děti a štěstí. Prokristapána. Nikomu jinému se nikdy nepodařilo ho takovým způsobem rozhodit, a ten pocit se mu vůbec nelíbil. Toužil po ní s intenzitou, jakou nikdy dřív nezažil. V dětství toužil po tolika věcech od hraček přes pozornost až k lásce. Naučil se, že čím víc po něčem touží, tím méně pravděpodobné je, že to skutečně dostane. A tak se naučil neprahnout. Dokonce už jako dítě si nikdy nedovolil, aby cítil vášnivou touhu něco mít. Z odstupu a chladu vytvořil něco jako umělecké dílo. Usoudil, že pokud si nebude nic přát a nic očekávat, nikdy taky nebude zklamaný a nebude trpět deziluzí. Ale ta mladá a přiopilá Emily Arnottová ho vyvedla z míry. A protože se cítil najednou obnažený a roztřesený, zachoval se ve svém pokusu o odstup jako mizera. Vnímal ji tehdy jako nebezpečí. Dnes je ale starší, a dokonce ještě oddanější kariéře a svému osamělému způsobu života. Ne, nebyl žádný mnich, to zdaleka ne, ale na jeho seznamu priorit se vztahy vůbec nedostaly. A nikdy se nedostanou. Nedovoloval, aby ho nějaká situace nebo snad dokonce žena odváděla z vytýčené cesty. Jistě, stačil jediný pohled, aby pochopil, že Emily je pořád ještě sexy. Ale v těch několika situacích, kdy se od té doby dostali na stejné místo, mu chladným pohledem nebo vyklenutým obočím dávala jasně najevo, že nemá v úmyslu mu tu dávnou neomalenost odpustit.

Matt přistoupil k výtahům a byl si přitom vědom toho, že i ona přechází přes halu. Stiskl tlačítko nejbližšího výtahu a vdechl vůni jejího lehkého parfému. Ještě tři kroky, dva, jeden…

„Jedete nahoru do plesového sálu?“ zeptala se Emily a její hlas byl sexy a trochu chraptivý, což způsobilo, že mu okamžitě začaly být kalhoty malé v oblasti rozkroku. Zatraceně, pořád ji chce. Nejraději by ten hlas slyšel uprostřed noci a ve své ložnici. Jo, ta chemie mezi nimi nijak nevybledla.

Matt se pomalu otočil a podíval se jí do očí, v nichž se okamžitě objevil úlek a odpor. Pod těmi emocemi bylo však ještě něco jiného.

„To jsi ty.“

Matt jí pokynul rukou do výtahu, nastoupil za ní a stiskl tlačítko patra, v němž se nacházel plesový sál. Když se k ní znovu obrátil tváří, trhla sebou a podívala se na něj s lehce provinilým výrazem. Matt by v tu chvíli přísahal, že si prohlížela jeho zadek. Stiskl za zády madlo výtahu a usmál se na ni.

„Líbí se ti, co vidíš?“

Emilyin chladný výraz nezakolísal. „Není to špatné,“ pokrčila rameny. „Ale už jsem moudřejší, takže mám ráda pod hezkým obalem taky nějaký obsah.“

Zatraceně. Matt nebyl zvyklý na to, aby si z něj někdo tak utahoval, takže otevřel ústa, aby odpověděl, ale nakonec se ovládl. Ovládl se, aby jí neodsekl, ale také aby ji nevzal do náruče a nezačal líbat. Nadechl se a sevřel madlo o něco pevněji. Slova, která mu většinou na jazyk přicházela úplně sama, ho zradila. Věděl, že musí to napjaté ticho, které mezi nimi zavládlo, přerušit, ale neměl ponětí, co by mohl říct. Nebyl zvyklý na bezobsažné tlachání. Když byl ve Falling Brooku, většinu času trávil sám doma, aby unikl lidem a stresu pracovního vypětí na Manhattanu. Za těch šest let se s Emily potkal jen třikrát a netušil, kdy se s ní zase uvidí. Kdy s ní bude mít možnost být sám. Pak ho napadlo, že kdyby si vyříkali to, co se stalo před šesti lety, možná by se napětí mezi nimi zmírnilo – a možná by s sebou vzalo i touhu, kterou vůči ní cítil. Doopravdy si přál přestat myslet na Emily Arnottovou a na to, co by s ní rád dělal.

„Promluvme si o tom večeru,“ nadhodil Matt a stiskl tlačítko, které výtah zastavilo.

Jejich dočasný dopravní prostředek se zatřásl a Emily se na něj zamračila. „Raději ne. Rozjeď ten výtah, Velezi.“

Matt ale nehodlal od nikoho přijímat rozkazy. „Je mi líto, že jsem zranil tvoje city, ale byla jsi tehdy opilá a já nechci využívat mladé a opilé dívky.“

Byla to sice pravda, ale byl jí jen zlomek.

V Emilyiných očích byl led. „Taky jsi mi řekl, že nejsem tvůj typ.“ To vážně řekl? Proboha, asi byl ještě větší idiot, než si myslel. „A deset minut poté, co jsi mě odmítl, jsi držel za zadek další blondýnu v černých šatech.“

Matt zamrkal. Vzpomněl si na to. Byl v pokušení jít zpět a najít Emily, ale věděl, že nemůže a nesmí. A tak si našel zcela nedostatečnou náhražku. Tím zcela zjevně ranil Emilyiny city, což ho velice mrzelo. „Je mi to líto,“ řekl a doufal, že mu bude věřit. „Odpustíš mi, prosím tě? Rád bych tě pozval na večeři, abych to nějak odčinil.“

Odkud se ten návrh vzal? Přece se od ní chtěl držet dál!

Emily se zatvářila překvapeně a vzápětí ten výraz nahradila téměř panika. Zavřela oči a tiše zaklela. Něco takového by od ní nečekal. Ale ale. To je zajímavé. Ta blondýnka zřejmě není tak andělská, jak si myslel. To je dobré vědět.

Emily otevřela oči, a když k němu přistoupila blíž, Matt prudce zadržel dech. Cožpak se zase chce o něco pokusit? Dokázal teď myslet jen na to, jaké to bude, až ji ochutná, až z ní stáhne ty šaty a odhalí její krásné křivky, až políbí jemnou pleť pod jejím kolenem, až jí zanoří jazyk do jamky pupíku a sevře dlaněmi její sexy zadeček. Věděl, byl si naprosto jistý tím, že by jim to spolu šlo. Měl pocit, že by pod nimi postel s největší pravděpodobností vzplála.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Břímě minulosti.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.