The Digital Photography Book. © 2020 Scott Kelby.

Digitální fotografie: Krok za krokem k profesionální fotografii

Copyright © ZONER software, a.s. E-kniha vyšla v roce 2021. Všechna práva vyhrazena. Tato kniha ani žádná její část nesmí být kopírována, rozmnožována či jinak šířena bez písemného souhlasu vydavatele.

Šéfredaktorka: Iva Šišperová. Odpovědný redaktor: Václav Křížek. Překlad: Mgr. Klaudia Teichmanová. Obálka: Mgr. Petr Bernát. Tvorba e-knihy: Miroslav Kučera. Vydavatel: Zoner Press, ZONER software, a.s., Nové sady 18, 602 00 Brno, tel.: 532 190 883, email: knihy@zoner.cz, web: www.zonerpress.cz.

ISBN: 978-80-7413-457-9 (Mobi)
ISBN:  978-80-7413-456-2 (ePub)

Digitální fotografie

Krok za krokem k profesionální fotografii

Scott Kelby

Tato kniha je věnována mé drahé přítelkyni a kolegyni Victorii Pavlovové za její podporu, přátelství a za to, jak moc se stará o mého nejlepšího přítele. Jsi vážně dar pro všechny kolem sebe.

Obsah

Kapitola 1: Profi tipy, jak získat ostré fotky

Kapitola 2: Jak ulovit sólokapra mezi objektivy

Kapitola 3: Jak fotit krajinu jako profík

Kapitola 4: Cestovatelské fotografie jako od profíka

Kapitola 5: Jak fotit portréty jako profík

Kapitola 6: Jak používat blesk jako profík

Kapitola 7: Foťte svatby jako profík

Kapitola 8: Jak fotit sport jako profík

Kapitola 9: Jak fotit jako profík další věci

Kapitola 10: Tipy od profíků, jak získat lepší fotky

Kapitola 11: Jak fotit jako profík

Kapitola 12: Foto-recepty, díky kterým získáte „Fotku“

Poděkování

Přestože se na hřbetu této knihy objevuje jen jedno jméno, dát dohromady takový projekt vyžaduje tým nadšených a talentovaných lidí. Nejenže pracovat s nimi pro mě bylo potěšením, ale mám tu čest a výsadu jim na tomto místě poděkovat.

Mé úžasné ženě Kalebře: Letos jsme oslavili naše třicáté výročí a ty mě stále utvrzuješ v tom, co mi říká každý – že jsem ten nejšťastnější chlap na světě.

Mému synovi Jordanovi: Prostě nemůžu uvěřit tomu, že můj „chlapeček“ už absolvoval vysokou školu. Všechno se to stalo tak rychle, ale jsem z tebe nadšený a těším se na všechna dobrodružství, zábavu, lásku a smích, která na tebe v budoucnu čekají. Jestli existuje táta, který je na svého syna pyšnější než já, ještě jsem ho nepotkal. #rolltide!

Mé nádherné dceři Kiře: Jsi takový malý klon své mámy a to je největší kompliment, který ti kdy můžu složit. Miluju tvůj smysl pro humor, tvoje věčné tancování, zábavné obličeje, které děláš, a tvé srdce. Miluju tu mladou ženu, kterou ses stala, a především miluju, když si dáme společně oběd nebo večeři. Ty chvíle jsou pro mě moc vzácné. Miluju tě, zlatíčko!

Mému velkému bratru Jeffovi: Tvá bezbřehá štědrost, laskavost, pozitivní přístup a pokora pro mě byly po celý život inspirací a je mi ctí, že jsem tvůj bratr.

Mé editorce Kim Dottyové: Jestli existuje Síň slávy knižních editorů, vážně bys v ní měla být. Jsi tak nadaná, s organizačním talentem, a úžasná, a tvůj mimořádný přístup, podpora a nápady jsou tím, co mě žene dál, když jsem až po uši v problémech, a budu navždycky vděčný, že jsi součástí mého týmu. Jsi hvězda!

Grafické designérce Jessice Maldonado: Tvůj design se mi velmi libí. A všechny ty drobné vychytávky, které přidáváš všude, kam to jde. Našli jsme poklad, když jsme tě přibrali do týmu.

Mé drahé přítelkyni a obchodní partnerce Jean A. Kendrové: Díky, že jsi to se mnou celé ty roky vydržela, a za podporu mých bláznivých nápadů. Vážně to pro mě hodně znamená.

Eriku Kunovi: Díky tvým návrhům, nápadům a dobrým radám je tato kniha i ty předešlé mnohem lepší. Moc si vážím našeho přátelství a jsem velmi šťastný, že jsi součástí mého života.

Jeanne Jillebové: Díky, že zvládáš pracovat s mým ošemetným diářem tak, že mi to dává čas na psaní těchto knih. Jsem ti dennodenně velmi vděčný za pomoc, tvůj talent a nezměrnou trpělivost.

Cindy Snyderové: Díky za všechnu tu práci na knihách a zachycení všech těch drobných nedostatků, které ostatní mohli přehlédnout..

Tedu Waittovi, mému fantastickému „celoživotnímu editorovi“ v nakladatelství Rocky Nook: Díky, že jsi tak skvělý přítel, na kterém můžu všechny své nápady otestovat, a že mi je pak pomáháš uskutečnit.

Mému nakladateli Scottu Cowlinovi: Velmi mě těší, že s tebou pořád pracuji, a jsem vděčný za tvou otevřenost a vhled.

Všem talentovaným fotografům a lektorům, kteří mě toho za ta léta tolik naučili. Jsou to: Moose Peterson, Joe McNally, Bill Fortney, Anne Cahill, David Ziser, Jim DiVitale, Tim Wallace, Lindsay Adler, Peter Hurley, Cliff Mautner, Jeremy Cowart, Dave Black, Jay Maisel, Joel Grimes, Helene Glassman a Monte Zucker.

Mým přátelům prostě za to, že jsou mými přáteli. Jsou to: Terry White, Dave Clayton, Jeff Revell, Peter Treadway, Ted Waitt, Paul Kober, Scott Stahley, Victoria Pavlov, Serge Ramelli, Kim Doty, Marvin Derezin, Dave Williams, Manny Steigman, Fernando Santos, Glyn Dewis, Robby Pisco, Mike McCaskey, Larry Grace, Matt Kloskowski, Ed Biuce, Tony Llanes, Larry Becker, Rob Foldy, Frank Doorhof, Jeff Leimbach, Deb Uscilka, Karen Hutton, John Swarce, Bryan Hughes, Kathy Porupski, Mike Kubiesy, Vanelli, Rick Sammon, Greg Rostami, Bob DeChiara, Mike Larson, Kleber Stephenson, Kelly Jones, Brad Moore, Mimo Meidany, Juan Alfonso, Cathy Baitson, Eric Eggly, Ramtin Kazemi, Skip Cohen a John Couch.

Mým mentorům Johnu Gradenovi, Jacku Leeovi, Davu Galesovi, Judy Farmerové a Douglasu Pooleovi: Vaše moudrost a práskání bičem nad mou hlavou mi v životě nezměrně pomohly, budu navždy vaším dlužníkem a vděčný za vaše přátelství a rady.

A co je nejdůležitější, chci poděkovat Bohu a jeho synu, Ježíši Kristu. Přivedli jste mě k ženě mých snů, požehnali mě skvělými dětmi a umožnili mi pracovat v oboru, který miluji. Vždycky jste tu pro mě byli a pomohli mi žít opravdu požehnaný, naplněný a šťastný život a sdílet ho s milující rodinou.

O autorovi

Scott je předseda a výkonný ředitel KelbyOne, onlinové vzdělávací komunity se zaměřením na práci s programy Lightroom a Photoshop a na fotografování. Je redaktor, nakladatel a spoluzakladatel časopisu Photoshop User, redaktor magazínu Lightroom Magazine, moderátor pořadu The Grid, vlivné týdenní talkshow pro fotografy vysílané živě, a zakladatel každoroční akce Scott Kelby‘s Worldwide Photo Walk®.

Scott je fotograf, designér a oceňovaný autor více než 100 knih, včetně Fotografujeme krajiny, Tipy a triky pro Lightroom, Portrét v přirozeném světle a jeho slavné série Digitální fotografie, jejíž první díl se stal nejprodávanější knihou o digitální fotografii všech dob. V jeho portfoliu najdete ale i knihy o Lightroomu nebo Photoshopu. Většina jeho knih jsou bestsellery v České republice i ve světě.

Jeho knihy byly přeloženy do desítek různých jazyků, mezi mnoha jinými i do čínštiny, ruštiny, španělštiny, korejštiny, polštiny, tchajwanštiny, francouzštiny, němčiny, italštiny, japonštiny, hebrejštiny, holandštiny, švédštiny, turečtiny a portugalštiny. Je držitelem prestižní Mezinárodní ceny ASP, udílené každoročně Americkou společností fotografů, za „zvláštní nebo významný příspěvek k rozvoji Profesionální fotografie jakožto umění a vědy“ a ceny HIPA udělené za jeho celosvětový příspěvek k fotografickému vzdělávání.

Scott je technický ředitel každoroční konference Photoshop World Conference a častý řečník na konferencích a prodejních výstavách po celém světě. Objevuje se v mnoha onlinových výukových kurzech na KelbyOne.com a učí uživatele Photoshopu již od roku 1993.

Pro více informací o Scottovi ho navštivte na:

- Denním blogu o Lightroomu: lightroomkillertips.com

- Osobním blogu: scottkelby.com

- Twitter: @scottkelby

- Facebook: facebook.com/skelby

- Instagram: @scottkelby

Kapitola 1:
Profi tipy, jak získat ostré fotky

(Když vaše fotky nejsou ostré, na zbytku nesejde)

Fotit superostré fotky je pro nás fotografy vážně důležité, ale už jen vědomí, že pro některé fotografy je ostrost jejich fotek alfou a omegou, pro vás může být obrovská výhoda. Například až příště budete na jednom z těch nablýskaných fotografických večírků, kde je to nabité celebritami, šampaňské teče proudem a DJ Tiësto „roztáčí desky na gramcích“, zkuste tohle: ležérně zamiřte k jednomu z fotografů postávajících kolem, který se vychloubá svou poslední výstavou v galerii, a řekněte: „Hele, viděl jsem tvoje fotky v galerii a musím říct, že fakt obdivuju, že ses nenechal rozhodit tím, že je tolik těch fotek rozostřených.“ Během této krátké věty uvidíte, že fotografův úsměv se pomalu změní ve výraz hrůzy, pak znechucení a nakonec zahanbení (jo, to zahanbení!). Skoro budete moct počítat minuty do chvíle, kdy ho uvidíte, jak pokradmu vyndá svůj mobil a začne nabízet na prodej svou výbavu za výhodné ceny. Tak zdrcující je slyšet, že vaše fotky nejsou správně zaostřené (i když jste na jeho výstavě v galerii nebyli a jeho fotky ve skutečnosti jsou ostré, je tohle prostě další zábavná součást toho být fotograf, sice ničit naděje a sny jiných fotografů). Je to jako to úsloví: Jediná věc, na které se dva fotografové dokážou shodnout, je, že třetí fotograf je k ničemu. Ale to odbíhám. Myslím, že na tomto příkladu ze života (natočeném naživo před studiovým publikem) je vidět, že mít dokonale ostré fotky je životně důležité pro vás, pro mě, pro každého. Kvůli tomu vyšilujeme, když zjistíme, že focení ostrých fotek nezahrnuje nákup nového objektivu, i když to samozřejmě zjistíme hned poté, co jsme si koupili vážně drahý nový objektiv, o kterém nějaký týpek na internetu řekl, že je „superostrý“. Faktem je, že za focením ostrých fotek je toho mnohem víc než nákup nového objektivu. Ve skutečnosti můžete dostat vážně ostré fotky i s objektivem, který máte, ale když si přestanete kupovat nové objektivy, výrobci objektivů zajdou na úbytě, ale abych to vzal zkrátka: nečekejte, že úvody následujících kapitol budou mít s tématem dané kapitoly společného tolik jako tento úvod, což vlastně není nijak zvlášť moc. Je to anomálie. Zbytek je, no, dost uhozený, tak si částečně užijte tento, dokud tu je.

Sedm věcí, které byste měli vědět

(1) Jak tato kniha funguje: V podstatě jsme si vyrazili zafotit a já vám dávám stejné tipy, stejné rady a dělím se s vámi o stejné techniky, které jsem se v průběhu let naučil od profíků, kteří patří mezi špičku. Když fotím s kamarádem, vynechám všechny technické detaily, takže když se ke mně třeba otočíte a řeknete: „Hele, Scotte, chci, aby světlo bylo fakt měkké a ten člověk v něm vypadal co nejlíp. Jak daleko mám postavit ten softbox?“, nedám vám lekci o poměru hlavního a výplňového světla ani o modifikátorech světla studiových záblesků. Ve skutečnosti bych se k vám otočil a řekl: „Posuň světlo co nejblíž k modelu bez toho, aby ti vlezlo do záběru. Čím blíž ho dáš, tím měkčí a příjemnější to světlo bude.“ Řekl bych vám to stručně a rovnou k věci. Prostě tak. Takže tohle tady dělám.

(2) Na spodním okraji spousty stránek jsou extra tipy, někdy se vztahují k technice na dané stránce a občas jsem prostě jen měl tip a potřeboval jsem ho někam vrazit, tak jsem ho dal na tu stránku. Takže kdykoli uvidíte okénko s tipem, měli byste na něj aspoň mrknout – víte co, jen pro jistotu.

… Než začnete číst tuto knihu!

(3) Občas si budete muset pár věcí koupit. Účelem této knihy není prodat vám věci, ale než se posunete dopředu, pochopitelně směrem k profi výsledkům, musíte občas použít něco z vybavení, které používají profíci. Nedostávám provize ani žádné peníze za propagaci od firem, jejichž zboží doporučuju (kruci!). Prostě vám radím přesně to samé, co bych poradil kamarádovi.

(4) Dal jsem si tu práci a vytvořil jsem pár video tutoriálů. Pár věcí z postprodukce se u některých fotek celkem těžko vysvětluje jen slovy, takže jsem udělal pár videí, abych vám ukázal, co přesně jsem dělal. Naštěstí nic z toho není těžké – dokážete udělat každičkou věc, kterou vás naučím, protože všechna ta videa jsou jednoduchá, srozumitelná a pěkně krok za krokem. Hodně používám Lightroom (je to můj hlavní nástroj), ale občas musím použít i Photoshop (jestli používáte Photoshop Elements, nemějte obavy – skoro všechno, co vám ukážu na videu, se dá udělat i tam). Jestli používáte ve Photoshopu plug-in Camera Raw, je to taky v pohodě, protože Camera Raw odpovídá modulu Develop v Lightroomu. Jsou tam stejné nástroje a dělají úplně ty samé věci. Vytvořil jsem webovou stránku se všemi videi a linky na veškeré vybavení, o kterém se zmíním, a vzniklo to speciálně pro tuto knihu, exkluzivně pro vás, moji úžasní, úžasní čtenáři a noví nejlepší kamarádi na celém světě. Tady je link http://kelbyone.com/books/dpbook2020 (ale otoč stránku, protože ti ještě chci říct pár dalších důležitých věcí!).

Ještě dvě z těch věcí

(5) Jestli fotíte s digitálním fotoaparátem Sony, Olympus nebo Fuji, nenechte se rozhodit tím, že je na obrázku Canon nebo Nikon. Protože většina lidí fotí s Canonem nebo Nikonem, uvidíte obojí (i když poslední dobou fotím hlavně foťáky a objektivy Canon), ale tak či onak si s tím nedělejte starosti, většina technik v této knize se dá použít u jakékoli zrcadlovky nebo bezzrcadlovky, a dokonce i u spousty kompaktů.

(6) Varování: Smyslem úvodní stránky každé kapitoly je poskytnout vám krátkou mentální přestávku a upřímně řečeno, nemají s danou kapitolou moc společného. Ve skutečnosti nemají moc společného s ničím, ale psaní těchto podivných a potrhlých úvodů ke kapitolám je pro mě jakousi tradicí (dělám to ve všech svých knihách), ale jestli patříte mezi vážně „seriózní“ typ lidí, prosím, přeskočte je, protože vám akorát polezou na nervy. Mimochodem, jestli vás tyhle podivné úvody budou nějak bavit, vytvořil jsem celý e-book právě z ničeho jiného než z mých oblíbených, poskládaných úvodů ze všech mých knih a jmenuje se: Buy This Book of kapitola Intros Even Though You Won‘t Learn Anything (Kupte si tuhle knihu úvodů ke kapitolám, i když se nic nenaučíte). Sto procent zisků z prodeje tohoto e-booku jde na podporu sirotčince Springs of Hope v Keni, který byl od základu vybudován s laskavou podporou lidí, kteří čtou můj denní blog a účastní se mého každoročního Worldwide Photo Walk. E-book najdete na Amazonu pro Kindle nebo na Apple Books. Vážně si to užijete (nebo jej budete nenávidět nehynoucí vášní), ale každopádně pomůžete pár sirotkům, takže se vám to vrátí na karmě a nakonec, všichni občas hřešíme. (Přestaňte se hihňat! Víte, co myslím.)

Ještě jedna věc

(7) Nezapomeňte: Tahle kniha je napsaná stylem: „Ukaž mi, jak na to“. Tyhle tipy vám říkám tak, jak bych je říkal parťákovi při focení, a to často znamená jen to, které tlačítko zmáčknout, které nastavení změnit, kam postavit světlo, bez vysvětlování technických detailů. Předpokládám, že jakmile začnete z foťáku dostávat skvělé výsledky, půjdete si koupit jednu z knih o focení nebo o osvětlení s názvem „Vše o...“, které jsou plné technických podrobností, a naučíte se v nich termíny jako „chromatická aberace“ a „difrakce objektivu“ a „hyperfokální vzdálenost“. Upřímně doufám, že tato kniha ve vás zažehne vášeň pro fotografování tím, že vám pomůže získat takové výsledky, ve které jste při fotografování vždycky doufali. Teď si sbalte vybavení, je čas zamířit na naše první focení.

Jak fotit se stativem fotky ostré jako břitva

Trik, jak získat stejně ostré fotky, jaké dělají profíci, není jen jeden, je to kombinace věcí, které se spojí, abyste dostali fotky ostré jako břitva. (Ostré jako břitva je termín, který profi fotografové používají, když popisují ultimátní úroveň ostrosti. Je to smutné, ale když dojde na pojmenovávání věcí, nemáme zrovna velkou představivost). Takže, i když existuje několik věcí, které budete muset udělat, abyste získali fotky ostré jako břitva, nejdůležitější je fotit se stativem. Jestli je ve skutečnosti jedna věc, která vážně odlišuje profíky od amatérů, je to fakt, že profíci fotí se stativem hodně často (dokonce i na denním světle). Jo, je s tím víc práce, ale je to klíčová ingredience, kterou amatéři vynechávají. Profíci dělají právě ty drobnosti, které většina amatérů není ochotná dělat; to je zčásti důvod, proč jejich fotky vypadají, tak jak vypadají. Jediný úkol stativu je udržet foťák hezky v klidu a bez hnutí, ale když dojde na stativy, některé odvádějí mnohem lepší práci než jiné. A to je důvod, proč nechcete škudlit na kvalitě. Uslyšíte to profíky říkat znovu a znovu, protože levné stativy prostě váš foťák neudrží dostatečně stabilní. Proto jsou levné. Jestli si kdykoli při přenášení stativu řeknete: „Páni, tenhle velkej stativ je vážně osina v zadku,“ můžete si být jistí, že jste koupili ten správný.

Kulová hlava vám zjednoduší život

Je tady jedna věc: když si koupíte profi stativ, obvykle dostanete jen nohy stativu. Často k tomu nedostanete žádnou hlavu (na rozdíl od levnějších stativů), takže si nějakou budete muset koupit zvlášť. (Mimochodem, kulová hlava stativu se úplně netýká toho, jak fotit ostré fotky, ale toho, jak si zachovat příčetnost.) Kulové hlavy jsou skvělé, protože vás svým jediným kloubem nechají rychle a snadno zamířit a přesně zafixovat váš foťák v jakémkoli úhlu (časem zjistíte, že je to obrovská výhoda). Nejlepší na tom je, že kvalitní kulové hlavy váš foťák pevně uzamknou, aby mu nedovolily ujíždět (pomaličku sklouzávat na stranu) potom, co je nastavíte na focení. Stejně jako stativy, ani kvalitní kulová hlava není levná, ale když si koupíte nějakou kvalitní, zamilujete si ji a necháte si ji spoustu let. Ta, kterou tady vidíte, je moje oblíbená cenově dostupná hlava. Oben BE-117 je malá a lehká, ale překvapivě stabilní a stojí jen kolem 2000 Kč. (Pozn. redakce: v ČR seženete obdobné hlavy např. od Benro apod.) To je ve srovnání s mou naprosto nejoblíbenější kulovou hlavou, kterou je kulová hlava Really Right Stuff BH-40, skoro zadarmo. BH-40 stojí necelých 13 000 Kč, ale mám ji už možná víc než patnáct let a funguje pořád stejně skvěle jako v den, kdy jsem ji koupil. Je to „kulová hlava pro bohy“, protože si ji můžou dovolit koupit jen mýtičtí bohové z Olympu.

Porušování pravidel

Takže co dělat, když nemůžete použít stativ (např. fotíte někde, kde použití stativu není dovolené)? Pokud fotíte někde, kde je spousta světla, tak si s tím nemusíte dělat starosti – prostě foťte v režimu priority clony a vaše závěrka bude tak rychlá (pravděpodobně aspoň 1/1000 sekundy), že stejně získáte ostrý snímek, protože vaše závěrka bude otevřená jen na... no... 1/1000 sekundy.

Nemačkejte spoušť prstem

OK, takže teď se vláčíte se stativem a vaše fotky jsou mnohem ostřejší. Ještě nejsou ostré jako břitva, ale jsou mnohem ostřejší. Jak se dostanete na další úroveň ostrosti? Tím, že se nebudete dotýkat foťáku. Věřte tomu nebo ne, ale když zmáčknete spoušť, pohnete foťákem. Zatřese se tak akorát, aby vaše fotky nebyly ostré jako břitva. Já vím, že to zní jako maličkost, ale je to důležitější, než to vypadá. Kvůli tomuto problému s otřesem potřebujete najít způsob, jak fotit, aniž byste se dotkli fotoaparátu. A naštěstí existuje spousta způsobů, jak to udělat. Na většinu foťáků si můžete celkem levně koupit bezdrátové dálkové ovládání nebo to můžete udělat postaru a koupit si kabelovou spoušť. To je spínač, který se k foťáku připojuje (počkej si... počkej si...) pomocí kabelu. Začínají na nějakých 170 Kč (jako dálková spoušť Vello Remote Switch, kterou mám já – vidíte ji nahoře), takže taky nejsou drahé a jsou léty prověřené (nepotřebují žádné efektní bezdrátové připojení). Nesejde na tom, jakou metodu použijete, jen když jednu z nich použijete, abyste odstranili otřes foťáku, který vyvoláte, když fyzicky zmáčknete tlačítko spouště.

Zapomněli jste si kabelovou spoušť? Použijte samospoušť

Jestli s sebou nechcete tahat kabelovou spoušť (nebo bezdrátové ovládání), nebo když fotíte venku a zapomněli jste si ji vzít s sebou (což se mi při několika příležitostech stalo), je druhé nejlepší řešení použít samospoušť foťáku. Já vím, že normálně by vás napadlo ji použít, abyste mohli vyběhnout a hodně rychle se dostat do záběru, ale zamyslete se nad tím – co vlastně dělá samospoušť? Vyfotí snímek, aniž byste se dotkli foťáku, že? Správně! Takže udělá celkem stejnou věc, aby se váš foťák nepohnul – prostě jen musíte počkat asi 10 sekund (to je obvykle základní nastavení). Jestli nesnášíte čekání (já rozhodně), zjistěte si, jestli se na vašem foťáku dá změnit, za jak dlouho vyfotí snímek. Já jsem čas čekání snížil jen na dvě sekundy (podívejte se na menu nahoře). Zmáčknu spoušť a o dvě sekundy později se vyfotí snímek (došel jsem k závěru, že dvě sekundy jsou dostatečně dlouhá doba, aby ustal jakýkoli pohyb vyvolaný tím, že jsem stiskl spoušť).

Zastavte otřesy foťáku bezdrátovým focením

Další možnost, když fotíte se stativem a chcete se vyhnout otřesům, je stáhnout si zdarma aplikaci od výrobce vašeho foťáku a fotit bezdrátově přímo z aplikace. Nikon, Canon, Fuji, Sony, Olympus – všichni zdarma nabízejí aplikace, které pro vás můžou bezdrátově zmáčknout spoušť, takže nedojde vůbec k žádnému otřesu. Použít na bezdrátové zmáčknutí spouště aplikaci se může hodit, i když máte foťák hodně nízko (třeba na zemi) nebo na špatně dostupném místě (jako třeba za nevěstou u oltáře během obřadu). Většina aplikací vám ukáže náhled toho, co je vidět ve foťáku, a umožní vám i měnit nastavení foťáku přímo. (Pozn. redakce: Potřebujete k tomu samozřejmě podporu wifi ve fotoaparátu.)

Když fotíte se stativem, nezvyšujte ISO

Když fotíte se stativem, a to i v hodně tlumeném nebo slabém světle, nezvyšujte citlivost ISO. Nechte ISO nastavené na základní hodnotě, kterou váš foťák nabízí, abyste získali co nejostřejší a nejčistší fotky (u většiny foťáků je to v dnešní době ISO 100, ale v závislosti na výrobci a modelu to může být méně, třeba 80, nebo i více, třeba 200). Zvýšení hodnoty ISO zvýší šum ve fotkách, což zhoršuje jejich ostrost, a to nechcete. (Jasně, když při focení držíte foťák v ruce a nemáte jinou možnost, jako třeba když fotíte svatbu v kostele při slabém světle, je zvýšení ISO nezbytné, abyste dostali dost vysokou rychlost závěrky a neměli rozmazané fotky – víc si o tom povíme na další stránce. Ale když fotíte se stativem, vyhýbejte se vysokým hodnotám ISO jako čert kříži – vaše fotky tak budou pokaždé čistší a ostřejší.) Ještě jedna věc: to, co chcete použít, je základní, nativní ISO vašeho foťáku, což je číslo, ne písmeno. Takže jestli pod ISO 100 máte ještě něco jako L1 nebo L2, držte se ISO 100, což je nejčistší ISO.

Tajná zbraň, když foťák při focení držíte v ruce

Když foťák držíte v ruce při focení venku uprostřed slunečného dne, je slušná šance, že vaše fotky budou celkem ostré. Protože je tam spousta světla, bude závěrka foťáku otevřená jen na zlomek sekundy (doslova třeba 1/4000 sekundy), protože rychle získá světlo, které potřebuje na zachycení obrazu. U takhle superrychlých závěrek dostanete ostrou fotku, i když třeba nedržíte foťák úplně klidně. Jenže při nedostatku světla (jako třeba v kostele, v restauraci nebo při východu nebo západu slunce) je potřeba, aby závěrka zůstala otevřená delší dobu – možná celou sekundu nebo i déle (to závisí na světle). A při jakémkoli pohybu dostanete rozmazanou fotku. Proto tak rádi fotíme se stativem – foťák se ani nepohne, i kdyby byla závěrka otevřená dvě minuty. Jasně, jsou situace, kde by focení se stativem bylo dost nepraktické nebo kdy to není možné. Takže jak rychlou závěrku potřebujeme, abychom získali ostré fotky s foťákem v ruce? Nechám stranou různé stabilizace a redukce vibrací a možná udržíme 1/50 s. ALE... prozradím jeden skvělý trik: nefoťte z ruky delším časem než 1/f, kde f je ohnisková vzdálenost. Fotíte s ohniskem 200 mm? Použijte rychlost závěrky 1/200 s a raději 1/250 s. Když vyjde delší expozice, co je potřeba udělat? Zapneme naši tajnou zbraň: automatické ISO. Jenže my ho nejen zapneme, ale nastavíme automatické ISO s minimální rychlostí závěrky 1/200 s, ještě lépe 1/250 s, takže bez ohledu na to, jak málo bude světla, foťák nám zajistí, že expoziční čas (tedy rychlost závěrky) nebude delší než 1/250 s. Udělá to tak, že zvýší ISO natolik, aby rychlost závěrky byla právě 1/250 s. No jo, ale nepřidá vyšší ISO šum na fotkách? Přidá. Ale jestli si máte vybrat mezi ostrou fotkou se šumem nebo rozmazanou fotkou, vždycky si vyberte ostrou fotku. Je to něco za něco, ale vyplatí se to. A taky nezapomeňte, že aby to fungovalo, musíte fotit v režimu priority clony, což vám stejně doporučuju dělat vždycky (vizte s. 36).

Stáhněte lokty pro ostřejší fotky

Další způsob, jak získat ostřejší fotky, když při focení držíte foťák v ruce, je stabilizovat foťák tak, že ho budete držet s lokty staženými k tělu. To pomůže ukotvit foťák k tělu, stabilizuje ho to a dá vám to ostřejší fotky. Změnit to je snazší, než si myslíte, a až uvidíte výsledky, budete rádi, že jste to udělali.

Foťte s nejostřejším nastavením clony objektivu

Další trik, který profíci používají, když to jde, je fotit s nejostřejší clonou objektivu. U většiny objektivů jsou to asi dva stupně nad plně otevřenou clonou (takže clonové číslo, které použijete, bude o dva stupně vyšší než světelnost objektivu). Problém je, že to neplatí pro všechny objektivy, takže když to u vašeho objektivu nefunguje, najdete nejostřejší clonu jednoduše tak, že vysledujete, při které cloně vypadají fotky nejostřeji.

Vypněte redukci vibrací (nebo IS)

Aby nám výrobci objektivů pomohli v situacích, kdy foťák při focení držíme v ruce při nedostatku světla (kdy by se čas expozice prodloužil natolik, že bychom nejspíš dostali fotky rozmazané tím, jak bychom při otevřené závěrce pohnuli foťákem), udělali pro nás jednu věc – spousta objektivů (nebo přímo fotoaparátů) má dnes vestavěné stabilizátory. Představte si je jako miniaturní gyroskopy, které doslova stabilizují každý náš pohyb a dokážou fakt zázraky. Jmenují se pokaždé trochu jinak podle toho, jakou značku používáte. Nikon jim říká VR (zkratka pro redukce vibrací), Sony a Canon jim říkají IS (stabilizátor obrazu), ale v podstatě dělají totéž: stabilizují objektiv nebo fotoaparát před vlivem pohybu, abyste získali ostřejší fotky. Funguje to jen tehdy, když při focení držíte foťák v ruce, ne když používáte stativ. Pokud často fotíte z ruky při velmi slabém světle (třeba jako svatební fotograf fotíte v tmavých a málo osvětlených kostelech), poohlédněte se po objektivech, které mají zabudovaný nějaký typ stabilizace, a odejdete s ostřejšími a mnohem méně rozmazanými fotkami. Ještě jedna věc: jestli má váš objektiv stabilizátor a vy fotíte se stativem, stabilizaci vypněte. Tyhle objektivy vyhledávají vibrace. Když žádné nenajdou, budou pokračovat v hledání a tohle hledání vibrací tam, kde vůbec žádné nejsou, může vyvolat (asi jste to už uhodli) malé vibrace. .

Zvětšete si náhled, abyste zkontrolovali ostrost

Všimli jste si, že na malinkém zadním displeji foťáku vypadá ostře a správně zaostřeně skoro všechno? Když fotku zobrazíte na takhle malém displeji, skoro vždycky bude vypadat ostrá. Brzy ale zjistíte (jen co fotku otevřete na počítači), že tomu malinkému displeji se vůbec nedá věřit. Musíte si fotku zvětšit a zkontrolovat ostrost hned při focení. Na zadní straně foťáku máte tlačítko pro zvětšení náhledu (jeho ikonka vypadá jako lupa), díky kterému fotku zvětšíte, abyste zjistili, jestli je opravdu ostrá. Udělejte to rovnou při focení, hned jak snímek pořídíte. Když při zvětšení zjistíte, že je rozmazaná, budete mít šanci ten záběr vyfotit znovu. Profíci ostrost kontrolují právě takhle, protože už se mockrát spálili. Spousta dnešních foťáků vám dokonce umožní přiřadit tlačítku na zadní straně foťáku konkrétní přiblížení (třeba 4x nebo 8x), takže můžete rychle náhled zvětšit jedním stisknutím (místo toho, abyste stisknutím tlačítka pokaždé obraz přiblížili jen o jednu úroveň a pak ho zase po jedné úrovni oddalovali). Ověřte si v návodu ke svému foťáku, jestli můžete určité zvětšení přiřadit nějakému tlačítku, a pak už to bude jedno stisknutí pro přiblížení a jedno stisknutí pro oddálení.

Jak si sami vyberete zaostřovací bod

Dnešní systémy automatického zaostřování si umí zatraceně dobře vybrat, na co v záběru zaostřit, ale nejsou dokonalé ani vám neumí číst myšlenky. Proto většinou budete chtít sami určit, kam má foťák zaostřit, místo abyste ho nechali zaostřit tam, kam jen předpokládá, že ostřit chcete. Dělá se to tak, že posunete zaostřovací bod, který uvidíte, když se díváte do hledáčku (nebo na LCD displeji, když fotíte v režimu Live View), přímo na to, na co chcete zaostřit. Řekněme například, že fotíte scénu na ulici a váš foťák chce zaostřit na zeď uprostřed záběru, ale vy chcete zaostřit na člověka, který stojí na straně. Pomocí křížového voliče (nebo tlačítka nebo čehokoli, co se používá u vaší značky) posuňte zaostřovací bod na danou osobu a pak zmáčkněte spoušť s vědomím, že jste zaostřili přesně na to, na co jste chtěli. Dá se to udělat i tak, že středový ostřicí bod (v hledáčku nebo na displeji bývá zvýrazněný, nejspíš červeně) namíříte přímo na danou osobu a pak namáčknete a podržíte namáčknuté tlačítko spouště. Tím uzamknete zaostření záběru a teď můžete fotku překomponovat, jak chcete, a foťák zůstane zaostřený na vybranou oblast. Fungují oba způsoby.

Co dělat, když fotka není dost dobrá na vytištění

Jestli jste vyfotili fotku, kterou máte fakt moc rádi, ale která není tak ostrá, jak byste si přáli, nebo nemá dostatečné rozlišení na to, abyste ji mohli vytisknout v požadované velikosti, vytiskněte ji na plátno. Díky výrazné textuře a záměrně měkkému vzhledu schová plátno spoustu chyb a i fotky, které by na papíře vypadaly dost špatně, vypadají na plátně nádherně.

Když fotíte pohyb, udělejte tohle...

Ve výchozím nastavení váš foťák předpokládá, že fotíte něco, co sedí na místě jako pecka a nehýbe se to, jako třeba zátiší s mísou jablek. Takže režim zaostřování je nastavený na věci, které se nehýbou. Proto je tolik vašich fotek špatně zaostřených, když fotíte něco, co se hýbe, jako třeba ptáky, divoká zvířata, jakýkoli sport nebo batole. Abyste při focení pohybujících se objektů získali mnohem ostřejší fotky, je potřeba nastavit režim zaostřování foťáku na režim určený na focení pohybujících se objektů – takový, který používá prediktivní zaostřování, které se uzamkne na vybraném objektu, a zatímco vy sledujete pohybující se objekt stále v hledáčku, udrží ho zaostřený. Predikce vyhodnocuje směr a rychlost pohybu objektu, takže zaostřovací systém dokáže celkem slušně spočítat, jak udržet zaostření uzamčené na daném pohybujícím se objektu. Není to stoprocentně přesné a může se stát, že to zaostření z objektu „uhne“, když se mu něco přimotá do cesty (třeba rozhodčí ve fotbalovém utkání nebo jiný hráč, který proběhne před vaším objektem), ale celkem vzato je to výrazně lepší než základní nastavení. Na fotoaparátech značky Canon se tento režim pro sledování pohybujících se objektů jmenuje „AI Servo“. Na foťácích Sony nebo Nikon se jmenuje „AF-C“ (kontinuální zaostřování). Zapněte si tuhle funkci a uvidíte obrovský rozdíl v tom, jaké množství ostrých, správně zaostřených fotek získáte při focení pohybujících se objektů. Taky nezapomeňte při fotografování stále sledovat objekt foťákem při jeho pohybu třeba po obloze, na hřišti nebo třeba na ulici).

Doostření fotek v Lightroomu

Jestli jste se řídili všemi radami v této kapitole a máte teď pár krásně ostrých fotek, můžete ještě přidat zostření, aby fotky vypadaly ještě ostřejší, a to buď v programu Adobe Lightroom (neuvěřitelně populární editační program pro fotografy) nebo v Adobe Photoshop (profíci ho milují, je náročnější na ovládání) nebo v Adobe Photoshop Elements (pro hobby fotografy, je to vlastně zjednodušený Photoshop), nebo v jakémkoli jiném programu (třeba Zoner Photo Studio X, pozn. redakce). A teď, které fotky vlastně potřebují zostření? Všechny. Zostřujeme každou fotku, kterou vyfotíme, tečka! Lightroom má v modulu Develop (odpovídá modulu Vyvolat v ZPS X, pozn. redakce) zabudovaných několik celkem použitelných předvoleb – klikněte na ně a ony zostří obraz za vás. Doostřit však můžete i manuálně na panelu Detail. Jestli fotíte do formátu RAW, všimněte si, že Lightroom už vám posuvník Amount (v ZPS X je to Množství, pozn. redakce) nastavil na hodnotu 40 (pokud tedy máte aktuální verzi Lightroomu, jestli používáte starší verzi, je to nastavené na 25), ale to obvykle nestačí (v Adobe se u této hodnoty vydali velmi konzervativní cestou), takže já přidám trochu otáčky. Při běžných úpravách nastavuji Amount na 50, ale jestli má předmět na fotce hodně detailů (jako třeba krajina, pohled na město nebo třeba motorka), můžete to nastavit až na 60 nebo dokonce 70 podle fotky (zvětšete náhled na 100 % při zobrazení 1:1, abyste viděli, jak zostření vypadá). Pokud fotíte do formátu JPEG, fotku už zostřil váš foťák, takže posuvník u Amount v Lightroomu bude nastavený na nulu. Já to ale u fotek v JPEGu vytáhnu na 15 až 20, aby se mi jejich doostření líbilo. Jestli pracujete s Photoshopem, najdete moje nastavení filtru Doostřit na následující stránce.

Zostření fotek ve Photoshopu

Ve Photoshopu (nebo ve Photoshop Elements) byste použili filtr Doostřit. (Pozn. redakce: Stejný filtr najdete i v ZPS X v modulu Editor.) Ve Photoshopu otevřete menu Filtry, v něm položku Zostření a vyberte Doostřit. (Pozn. redakce: V Editoru ZPS X je postup Úpravy > Doostřit > Typ: Maskování neostrosti; podivný název vychází z postupu původně používaného v temné komoře.) Otevře se okno se třemi posuvníky, které nastavují různé parametry zostření, ale abychom zbytečně nezabíhali do technických podrobností, tady máte pět sad nastavení, které dělají hotové zázraky:

1. Pro fotky lidí: Míra 150 %; Poloměr 1; Práh 10.

2. Pro fotky měst a cestování: Míra 150 %; Poloměr 1; Práh 10.

3. Pro každodenní použití: Míra 120 %; Poloměr 1.1; Práh 3.

4. Pro super ostré fotky (sport, krajinky, věci se spoustou detailů): Míra 95 %; Poloměr: 1.5; Práh 3.

5. Pro fotky, u kterých jste nastavili menší rozlišení na web: Míra 85 %; Poloměr 1; Práh 4.

Proč doporučuji režim priority clony

Technicky vzato už jsme probrali, jak fotit ostré fotky, ale ještě máme přímo před sebou pár věcí, které byste měli vědět, takže doufám, že vám nebude vadit, když ještě na konec téhle kapitoly přidám další dvě stránky (mimochodem, stejně se nedozvím, jestli vám to vadí, nebo ne, protože jde o knížku, takže budu předpokládat, že je to pro vás v pohodě, protože vypadáte jako pohodáři, takže předem díky). S výjimkou toho, když fotím s bleskem (kdy je potřeba fotit v manuálním režimu z důvodů, o kterých mluvím v kapitole 6), fotím vždycky v režimu priority clony (na kolečku voliče režimů je obvykle označený A nebo Av). Co mám na režimu priority clony tak rád, je, že si vyberu velikost clony, jakou chci, a foťák potom automaticky vybere správnou rychlost závěrky (tedy expoziční čas), abych dostal správně exponovaný snímek. Takže rychlost závěrky je obecně něco, s čím si nemusím lámat hlavu, pokud nefotím při opravdu slabém světle (vizte s. 28). Když se nebabrám s nastavením foťáku, znamená to, že se soustředím na opravdu důležité věci, jako je kompozice a kvalita světla, takže focení v režimu priority clony mi uvolní ruce právě pro tohle – můžu se soustředit na fakt důležité věci. A to je důvod, proč svým kamarádům vždycky radím, aby fotili v režimu priority clony – nechte část technických detailů na foťáku a získáte prostor pro větší kreativitu.

Jaké nastavení clony použít?

Jestli přemýšlíte nad tím, jaké nastavení clony použít pro snímek, který se právě chystáte vyfotit, možná vám pomůže tohle: ve většině případů používáme jen dva typy hodnoty clony. Používáme clony s vysokým číslem, jako clonové číslo 11 nebo 16, když chceme, aby všechno odpředu dozadu na fotce bylo ostré (jak vidíte napravo). Nebo používáme clony s nízkým clonovým číslem, jako 2.8 nebo 4, když chceme, aby byl ostrý pouze zaostřený objekt (třeba člověk nebo socha nebo jiný předmět) a pozadí za ním bylo měkké a rozostřené (jako vidíte nalevo). Fajn, a na co se potom hodí ostatní hodnoty clony s clonovými čísly 8? Skoro na nic – až na to, že poskytují nejlepší kresbu detailů a kontrast. Už jsem slyšel říkat těmhle clonám „clony, na kterých nezáleží“. Jak se ve fotografování budete zlepšovat, určitě se někdy stane, že budete muset použít nějaké jiné nastavení clony, ale myslím, že vám pomůže, když budete hned na začátku vědět, kde s výběrem clony začít. Takže si zapamatujte, co jsem právě řekl: vyšší clonová čísla (11, 16, 22) znamenají větší rozsah ostrých částí scény; nižší clonová čísla (1.8, 2, 2.8, 4) pomáhají rozmazat pozadí i popředí.

Poznámka: Víc o konkrétních nastaveních clony najdete v každé kapitole, podívejte se například na stranu 59 v kapitole o krajinách nebo na stranu 101 v kapitole o portrétech.

Kapitola 2:
Jak ulovit sólokapra mezi objektivy

(Kdy použít který objektiv a proč)

Všimli jste si, jak málo lidé v dnešní době mění značku foťáku? Chci říct, stává se to, ale je to dost vzácné. Proč teda zůstávají u jedné značky tak dlouho? Když je načase pořídit si nové auto, porozhlédneme se, co je na výběr, a podle posledních statistik Výzkumu retence automobilů a kol (zkráceně VRAK) pravděpodobně změníme značku. Když jde ale o fotografování, když je čas na nové tělo foťáku, držíme se toho, co máme. VRAK říká, že to není slepou oddaností k dané značce, ani proto, že jsme si k ní vytvořili citové pouto. Je to kvůli tomu, jak drahé jsou v dnešní době objektivy. Podle dat z Hodnocení objektivů pro účely byrokracie (zkráceně HOUBY) je důvod, proč se držíme jedné značky, jednoduše v tom, že koupí foťáku jsme se upsali celému systému a velkou část tohoto systému tvoří objektivy. Takže HOUBY uvádí, že když je načase koupit nové tělo foťáku, nemůžeme si vybrat tělo ledajaké značky, protože k němu nemáme objektivy, a prodávat objektivy, které máme, je příliš bolestné, takže se prostě držíme toho, co máme. Ale nemusí to tak být. Podle zprávy Tribunálu pro redistribuci onlinových cen, hodnoty a užitku (zkráceně TROCHU) si v dnešní době spousta fotografů neuvědomuje, jak snadné je vlastně objektivy štípnout v obchodě, a že zákony ve spoustě států jsou tak mírné, že i kdyby vás chytili, je slušná šance, že vás pokuta bude stát mnohem méně, než o co byste přišli, kdybyste své objektivy prodali na eBayi. Samozřejmě existuje i jiná možnost, kterou doporučuje Program pro rozvoj objektivů a fotoaparátů pro instituce (zkráceně PROFI), a tou je počkat si s foťákem za úsvitu na oblíbeném místě, kde se fotí východy slunce (možná někde v Arizoně nebo Utahu), na fotografy, kteří fotí stejnou značkou, jakou si chcete pořídit. Oslňte je bleskem, zatímco se budou babrat s nastavením foťáku, popadněte jejich brašnu s vybavením a utíkejte, jako by vám za patami hořelo. Jen aby bylo jasno, rozhodně tady neobhajuju krádeže. Tohle všechno pochází přímo od lidí z TROCHU PROFI, takže jestli vás chytí, můžete jim zavolat, aby za vás zaplatili kauci.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Digitální fotografie: Krok za krokem k profesionální fotografii.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.