OSHO

Harmonie těla a mysli

Jak se spřátelit se svým tělem

Copyright © 2003 OSHO International Foundation, www.osho.com/copyrights

Copyright of the Czech audio process © & (P) 2010 OSHO International Foundation

Originaly English title: Body – Mind – Balancing

Copyright © for Czech edition Pavel Dobrovský – BETA s. r. o., 2021

Translation © Jana Žlábková, 2011

All rights reserved (Všechna práva vyhrazena)

Obsah této knihy je výběrem z různých hovorů, jimiž se Osho obracel k živému publiku.

Všechny hovory, jež Osho pronesl, byly v úplnosti publikovány jako knihy a jsou nyní rovněž dostupné ve formě původních audionahrávek. Tyto audionahrávky lze stejně jako úplný archiv psaných textů získat on-line (elektronicky přes internet) prostřednictvím OSHO Library na www.osho.com.

Zvláštní poděkování náleží všem, kteří přispěli ke vzniku audionahrávky OSHO – Rozpomeňte se na řeč svého těla a mysli, především Veetu Marcovi za to, že k meditaci složil a nahrál hudbu, a rovněž Tanu R. Kellnerové za překlad a namluvení české verze.

OSHO is a registered trademark of Osho International Foundation,

www.osho.com/trademarks

(OSHO je registrovaná obchodní značka Osho International Foundation,

www.osho.com/trademarks.)

ISBN 978-80-7593-380-5 (ePub)

ISBN 978-80-7593-381-2 (mobi)

Poznámka pro čtenáře

Účelem rad a nauk obsažených v této knize není nahradit práci vašeho lékaře, psychoterapeuta či psychiatra. A zároveň nejde ani o žádnou formu alternativní léčby. Tato kniha nenabízí lékařské diagnózy nebo postupy léčení určitých zdravotních či psychických problémů.

Tělo je viditelná duše a duše je neviditelné tělo. Tělo a duše od sebe nejsou odděleny, jsou navzájem propojeny, jsou to části jednoho celku. Přijímejte své tělo, milujte své tělo, važte si svého těla, buďte mu vděčni…

Tělo je ten nejsložitější mechanismus, jaký existuje – tělo je prostě úžasné!

A požehnáni jsou ti, kteří nad ním žasnou.

Vnímejte pocit úžasu nad svým tělem, protože nic vám není tak blízké. Tělo vytváří nejužší spojení s přírodou, tělo je nejbližším projevem existence. Ve vašem těle jsou vody oceánu, ve vašem těle je oheň hvězd a sluncí, ve vašem těle je vzduch, vaše tělo je stvořeno ze země.

Osho

Předmluva

Tělo je viditelná duše a duše je neviditelné tělo. Tělo a duše od sebe nejsou odděleny, jsou navzájem propojeny, jsou to části jednoho celku. Přijímejte své tělo, milujte své tělo, važte si svého těla, buďte mu vděčni…

Tělo je ten nejsložitější mechanismus, jaký existuje – tělo je prostě úžasné!

A požehnáni jsou ti, kteří nad ním žasnou.

Vnímejte pocit úžasu nad svým tělem, protože nic vám není tak blízké. Tělo vytváří nejužší spojení s přírodou, tělo je nejbližším projevem existence. Ve vašem těle jsou vody oceánu, ve vašem těle je oheň hvězd a sluncí, ve vašem těle je vzduch, vaše tělo je stvořeno ze země. Vaše tělo představuje celou existenci, všechny elementy. Je to nádherná transformace! Je to úžasná metamorfóza! Pohleďte na zemi a pak se podívejte na své tělo, jaká je to transformace – a vy jste nad ní nikdy nežasli! Prach se změnil v božskost – existuje snad větší zázrak? Jaké větší zázraky očekáváte? A ten zázrak se děje každý den. Z bahna povstal lotos… a z prachu povstalo naše krásné tělo.

Tento svět potřebuje zcela nový přístup ke vzdělání a výchově, aby každý člověk měl možnost vstoupit do ticha svého srdce – jinak řečeno, do meditace – a dokázal soucítit s vlastním tělem. Pokud nesoucítíte se svým tělem, nemůžete soucítit s tělem někoho jiného. Je to živý organismus a nijak vám neškodí. Slouží vám od chvíle početí až do okamžiku smrti. Dělá vše, co po něm chcete, občas i to nemožné, a neustále vás poslouchá.

Je nepředstavitelné, že by se dal sestrojit mechanismus, který by byl tak poslušný a moudrý. Jakmile začnete vnímat všechny funkce svého těla, doslova užasnete. Nikdy jste nepřemýšleli o tom, co vaše tělo vlastně dělá. Je to zázračné, je to tajemné. Ale vy jste se na to nikdy pořádně nezaměřili. Nikdy vás nenapadlo seznámit se blíž s vlastním tělem, tak jak můžete předstírat, že milujete někoho jiného? Není to možné, protože i ostatní lidé se vám jeví jako těla.

Tělo je největším tajemstvím existence. A chcete-li toto tajemství poznat, musíte své tělo milovat se všemi jeho záhadami a funkcemi. Je smutné, že všechna náboženství se staví proti tělu. Ale právě to je jasným náznakem toho, že jakmile člověk pozná moudrost a tajemství těla, nikdy se už pak nezajímá o nějakého kněze nebo Boha. To největší tajemství objeví v sobě a ví, že tajemství těla je svatyní vědomí.

Když vnímáte své vědomí, své bytí, už nad vámi není žádný Bůh. Pouze takový člověk si váží ostatních lidí a všech živých bytostí, protože to vše je stejně zázračné jako on sám – jsou to rozličná vyjádření a podoby, díky nimž je život bohatší. A jakmile člověk uvnitř nalezne vědomí, nalezl klíč k nejvyššímu stavu.

Žádný vzdělávací systém vás neučí milovat vlastní tělo, neučí vás soucítit s vlastním tělem, neučí vás odhalovat jeho tajemství a nemůže vás naučit pronikat do vlastního vědomí. Tělo je brána – tělo je odrazový můstek a každý vzdělávací systém, jenž se nezabývá otázkou těla a vědomí, je nejen nedokonalý, ale přímo škodlivý, protože je doslova destruktivní. Pouze rozkvět vědomí v nitru zabrání tomu, aby člověk byl destruktivní. Vědomí ve vás vyvolává nutkavou touhu tvořit – tvořit ještě víc krásy, tvořit něco, co zpříjemní život na tomto světě.

Člověk potřebuje lepší a zdravější tělo. Člověk musí být vědomější a bdělejší.

Člověk má mít veškerý komfort a luxus, jaký mu existence dokáže poskytnout.

Existence je ochotna stvořit pro vás tady a teď úplný ráj, ale vy to neustále odkládáte – říkáte si, že to bude po smrti.

Na Srí Lance umíral slavný mystik. Tisíce lidí ho uctívaly a shromáždily se kolem něj. Mystik otevřel oči: už jen pár dechů na tomto břehu a pak bude pryč, navěky pryč. Všichni byli nesmírně zvědaví, jak budou znít jeho poslední slova.

Ten stařec řekl: „Celý život jsem vás učil, co je blaženost, extáze, meditace. Teď odcházím na druhý břeh a už vám nebudu nablízku. Naslouchali jste mi, ale nikdy jste v praxi nedělali, co jsem vám říkal. Pořád jste to odkládali. Ale teď už není třeba něco odkládat, protože já odcházím. Je někdo ochoten jít se mnou?“

Nastalo takové ticho, že by bylo slyšet spadnout špendlík. Lidé se dívali jeden na druhého a mysleli si: „Možná tenhle muž, který je jeho žákem už čtyřicet let… ten by mohl být připraven.“ Ale ten muž se díval zas na někoho jiného – nikdo nepovstal. Až náhle úplně vzadu v místnosti zvedl jeden muž ruku. Mystik si pomyslel: „Konečně má někdo dost odvahy.“

Ale ten muž řekl: „Prosím, dovol, abych vysvětlil, proč jsem se nepostavil, ale jen jsem zvedl ruku. Chci jenom vědět, jak se dostanu na druhý břeh, protože dnes na to samozřejmě ještě nejsem připraven. Musím dokončit spoustu věcí. Mám doma hosta a navíc se žení můj syn, takže dnes to prostě nejde. Říkáš, že z druhého břehu se nikdo nemůže vrátit, ale já jsem si jist, že tam jednou dorazím a opět se setkáme. Jen bych byl rád, kdybys nám to mohl ještě jednou vysvětlit – i když jsi nám to vysvětloval celý život, ale přeci jen to radši zopakuj – jak se dostat na druhý břeh? Prosím, měj na paměti, že já tam hned teď s tebou nemohu jít. Jen chci, abys osvěžil mou paměť, a až nastane ta pravá chvíle…“

Nikdy nenastane ta pravá chvíle.

Není to jen příběh o jednom ubožákovi, je to příběh o milionech lidí, téměř o všech. Všichni čekají na tu pravou chvíli, na správnou konstelaci hvězd… zabývají se astrologii, nechávají si číst z ruky, všemi možnými způsoby zkoumají, co se asi stane zítra.

Ale žádný zítřek nenastane – nikdy nenastal. Je to jen nesmyslná strategie neustálého odkládání.

Všechno se děje pouze dnes.

Správný vzdělávací systém vás – a všechny lidi – naučí žít tady a teď a vytvářet ráj na téhle Zemi. Naučí vás nečekat, až přijde smrt, a nežít v utrpení až do chvíle, kdy smrt ukončí vaše trápení. Smrt vás musí zastihnout, když budete tančit a radovat se a milovat.

Jestliže člověk žije, jako by už byl v ráji, ani smrt mu z toho prožitku nic nevezme. Já bych chtěl, abyste pochopili, že tohle je ráj, že ráj není někde jinde a že se nemusíte připravovat, abyste někdy mohli být šťastní. K láskyplnosti nepotřebujete žádnou nauku; stačí trocha bdělosti, trocha pozorné vnímavosti, trocha pochopení. A pokud vám vzdělání nedá ani špetku pochopení, pak to žádné vzdělání není.

Úvod

Lékaři a vědci dnes už začínají přijímat to, co člověku vždycky říkal zdravý rozum – že mezi tělem a myslí existuje pevné spojení, jež zcela zásadně ovlivňuje celkové fyzické zdraví a pocit pohody. Badatelé zjistili, že téměř polovina fyzických nemocí je způsobena stresem. A existuje rozsáhlá dokumentace o tzv. placebo efektu – kdy se lidé cítí lépe, protože věří, že jim pomáhá určitá léčba nebo léky, i když berou třeba jen pilulky z cukru.

„Všechno to je jen v hlavě“ – tahle slova většina z nás slýchá, když si stěžujeme, že máme nějaké fyzické nebo emocionální problémy…, a i když to třeba navenek popíráme, stejně si v duchu říkáme, že by to mohla být pravda. Ale pouhé rozumové pochopení, že je to „všechno jen v hlavě“ bohužel nestačí. Osho ve svých promluvách často zdůrazňuje, že tenká vrstva vědomé mysli – ta část, která je schopna rozumově chápat – je pouhou desetinou naší reality. Nevědomé vrstvy jsou mnohem silnější, a pokud s nimi nejsme ve spojení, mají obrovskou sílu.

Právě na tento vztah – na vztah mezi vědomou vrstvou a nevědomými vrstvami mysli a na jejich vliv na tělo a na celkový pocit bytí – se Osho zaměřil ve své osobité technice, kterou sestavil v roce 1989. Nejprve experimentoval s vlastním tělem, protože ho hodně bolelo rameno. Jeho sekretářka v té době zapsala, že Osho požádal své rameno, aby „pustilo bolest“, a ono to opravdu udělalo – doslova! Bolest klesla z ramene do paže. Pak Osho požádal paži, aby rovněž bolest pustila, a stalo se totéž – paže pustila bolest, která klesla dolů, takže ho místo paže začala bolet noha. Osho ale experimentoval dál a vyzýval i ostatní lidi, ať zkouší mluvit se svým tělem a žádat ho, ať se zbaví bolesti, protože není k ničemu, a jakmile zmizí, už se nemusí nikdy vracet. V průběhu několika týdnů se zrodila technika nazvaná „Rozpomeňte se na řeč svého těla a mysli“. Dnes se učí během kurzu, který trvá jeden týden a každý den je jedno hodinové sezení, a to jak v Oshově meditačním centru v Púně, tak na mnoha dalších místech světa pod vedením lidí, kteří prošli odborným školením.

Díky vydání této knihy je tato metoda dostupná všem, kteří ji chtějí sami vyzkoušet, a také profesionálům a poradcům, kteří ji mohou doporučit svým klientům.

Kniha je výborem z různých Oshových promluv a zaměřuje se na představy o lidském těle a na náš vztah k němu, který většinou ani vědomě nevnímáme. Téměř všichni jsme byli vychováni v podmínkách, jež v nás vyvolaly negativní přístup k vlastnímu tělu. A dobře míněná snaha rodičů a učitelů, kteří se snaží děti „civilizovat“ a pomáhají jim začlenit se do společnosti, vede k potlačování přirozené živosti a vitality, k otupování jejich smyslů a k nezájmu o vlastní tělo.

Jako dospělí nemůžeme změnit svou minulost a svou výchovu – ale můžeme si uvědomit, jak nás tyto prvky výchovy, které jsou kdesi v nás skryty, neustále ovlivňují. Je doslova zázrak, jak během tohoto procesu začnou nevědomé postoje ztrácet sílu a my jsme schopni rozhodovat sami o sobě a vytvořit si kladný postoj k životu. Jakmile vytvoříme tento nový základ, zjistíme, že mnohem lépe vnímáme vlastní tělo a jeho skutečné potřeby, že jsme mu vděčni a vážíme si toho, jak zázračně funguje v náš prospěch, a dokážeme s ním pracovat a neškodit mu, protože jen tak dosáhneme cílů, které jsme si stanovili.

Fyzické zdraví má vzájemný a nesmírně úzký vztah s duševní pohodou. Kniha Harmonie těla a mysli nabízí nejen vědomé pochopení, ale i praktické prostředky potřebné k podpoře tohoto partnerského vztahu těla a mysli.

Carol Neimanová, redaktorka

1. kapitola

Inteligence těla

Západní lékařská věda pojímá člověka jako oddělenou jednotku – vyčleněnou z přírody. Je to jeden z nejzávažnějších omylů, jakých se vůbec mohla dopustit. Člověk je součástí přírody; jeho zdraví je závislé na tom, zda žije v souladu s přírodou.

Západní medicína se na člověka dívá zcela mechanicky, takže pokud mechanismus funguje správně, je všechno v pořádku. Člověk ale není stroj; člověk je organický celek a nepotřebuje léčit jen ty části, které jsou nemocné. Nemoc určité části těla je příznakem toho, že celý organismus má problémy. Nemocná část je viditelná, protože je nejvíc oslabena.

Léčíte nemocné části a zdá se, že máte úspěch… ale pak se nemoc objeví někde jinde. Pouze jste jí zabránili, aby se mohla projevit prostřednictvím nemocné části, a tím jste ji posílili. Nechápete člověka jako celek; buď je nemocný, nebo je zdravý a nic mezi tím neexistuje. Člověk by měl být pojímán jako celý organismus.

Je zcela nezbytné pochopit, že tělo je vždy ochotno vás poslouchat – ale vy jste s ním nikdy nemluvili, nikdy jste s ním nekomunikovali. Máte ho, využíváte ho, ale nikdy jste mu nepoděkovali. Slouží vám a slouží vám tak inteligentně, jak to jen jde.

Příroda ví, že tělo je mnohem inteligentnější než vy, a proto všechny důležité věci byly svěřeny tělu, nikoli vám. Například dýchání nebo tep srdce nebo krevní oběh nebo zpracovávání potravy – nic z toho není na vás, protože jinak by to už dávno nefungovalo. Kdybyste se měli starat o dýchání, zemřeli byste. Nemohli byste žít, protože byste neustále zapomínali, že máte dýchat. Kdybyste se s někým hádali, zapomněli byste dýchat. A v noci byste zapomněli, že vaše srdce má pulzovat. Jak byste si na to vzpomněli? Polykáte jídlo a myslíte si, že vám to jde skvěle, že na tom není nic těžkého.

Za druhé světové války proletěla jednomu muži kulka hrdlem. Nezemřel, ale nemohl pořádně jíst ani pít, protože mu lékaři tuto část těla úplně uzavřeli. A z boku kousek od žaludku mu udělali vývod a trubicí posílali jeho tělu výživu, ale ten muž si nemohl jídlo vůbec vychutnat. Dokonce ani když mu dali zmrzlinu… a tak byl pořádně naštvaný.

Řekl: „Je to děs… takhle nemá jídlo žádnou chuť.“

A pak mu doktor navrhl: „Tak to dělejte takhle: nejdřív jídlo ochutnejte a pak ho trubicí pošlete tělu.“ Ten muž to tak dělal čtyřicet let. Nejdřív jídlo pořádně rozžvýkal, vychutnal si ho a pak ho dal do trubice. A to zcela stačilo, protože vaše tělo je také pouhá trubice ukrytá pod kůží. V případě toho nešťastníka byla ta trubice venku. Což je svým způsobem lepší, protože se dá vyčistit a opravit.

Naše zažívací soustava činí zázraky. Vědci říkají, že kdyby člověk měl dělat všechno, co dělá tahle malá zažívací soustava, potřebovali bychom velkou továrnu, kde by se jídlo měnilo na krev a třídily by se tam různé prvky, které by se pak posílaly na určitá místa. Mozek potřebuje určité prvky a dostává je prostřednictvím krevního oběhu. Různé prvky jdou do různých částí těla – do očí, uší, kostí nebo do kůže – a tělo to dělá naprosto dokonale celých sedmdesát, osmdesát či devadesát let – ale vy nevidíte, jak je moudré.

Moudrost těla

Určitě jste slyšeli o alchymistech, kteří se pokoušeli proměnit běžný kov ve zlato. Vaše tělo zvládá mnohem úžasnější věci – mění všechny ty nesmysly, které do něj házíte, v krev a kosti. A nejen v krev a kosti; mění je i ve výživu pro váš mozek. Látky ze zmrzliny a kokakoly jdou do vašeho mozku, do mozku, jenž může stvořit takové génie, jako byli Rutherford, Albert Einstein, Buddha, Zarathuštra nebo Lao-c’. To je opravdový zázrak!

Mozek je velmi malý a je ukryt v malé lebce… A přitom jeden mozek může obsáhnout všechny knihovny světa. Jeho kapacita je téměř neomezená. Je to ten největší paměťový systém. Kdybyste chtěli sestrojit počítač mající stejnou kapacitu, potřebovali byste obrovský prostor, aby vůbec mohl fungovat. A přestože věda učinila už mnohé objevy, stále nedokáže změnit zmrzlinu v krev. Vědci se snaží, ale dosud nezjistili, jak se dá zmrzlina přeměnit na krev; jak vyrobit ze zmrzliny mozek! Nejspíš to ani nikdy nezjistí. A pokud snad ano, objeví to pomocí mozku; opět to bude zázrak, který udělal mozek.

Mluvte se svým tělem

Jakmile začnete komunikovat se svým tělem, hned je všechno mnohem snazší. Tělo není třeba k něčemu nutit; nechá se přesvědčit. Nemusíte s ním bojovat – jakýkoli ošklivý, násilný, agresivní konflikt vytváří ještě větší napětí. Konflikt není k ničemu, hlavní je pohoda. A tělo je tak nádherný dar od Boha, že bojovat s ním znamená popírat samotného Boha. Je to svatyně… jsme v ní uchováváni; je to chrám. Existujeme v těle a musíme se o něj postarat – je to naše zodpovědnost.

Zpočátku to vypadá tak trochu absurdně, protože jsme se nikdy neučili mluvit s vlastním tělem – ale to dokáže zázraky. A ty zázraky se už dějou, aniž byste si to uvědomovali. Když k vám mluvím, dělám současně určitá gesta. Mluvím k vám – moje mysl vám něco sděluje. A mé tělo ji následuje. Tělo je propojeno s myslí.

Když chcete zvednout ruku, nemusíte pro to nic dělat – prostě ji zvednete. Stačí představa, že ji zvedáte, a tělo poslechne; je to zázrak. Biologie ani fyziologie dosud nedokážou vysvětlit, jak je to možné. Představa je představa; chcete zvednout ruku – to je představa. Jak se může představa změnit ve fyzický příkaz určený ruce? A netrvá to nijak dlouho – pouhý zlomek sekundy; někdy tam není vůbec žádná pauza.

Tak například teď k vám mluvím a má ruka se stále pohybuje; není tam žádná časová prodleva. Jako by celé tělo fungovalo současně s myslí. Je velmi citlivé – naučte se mluvit se svým tělem a dokážete spoustu věcí.

Naslouchejte svému tělu

Naslouchejte svému tělu. Nikdy se ho nesnažte ovládat. Tělo je váš základ. Jakmile začnete rozumět vlastnímu tělu, devadesát devět procent vašich problémů zcela zmizí.

Vy mu ale nenasloucháte – zatím ne. Tělo říká: „Dost! Už nechci jíst!“ A vy jíte dál; posloucháte svou mysl. Mysl říká: „Je to moc chutné, přímo vynikající. Ještě trochu.“ Nenasloucháte svému tělu. Tělu je už špatně a žaludek říká: „Dost! To už stačí! Jsem unavený!“ Ale mysl říká: „Skvělá chuť… tak ještě trochu.“ A vy dál posloucháte mysl. Kdybyste naslouchali tělu, zmizelo by devadesát devět procent vašich problémů a to jedno procento by byly jen náhodné výjimky, nikoli skutečné problémy.

Od raného dětství jsme vedeni tak, abychom tělu nevěnovali pozornost; jsme od něj odváděni. Dítě pláče, protože má hlad, a matka se podívá na hodinky, protože doktor řekl, že má dítě kojit jednou za tři hodiny. Nedívá se na dítě. Dítě je ten pravý ukazatel, který má sledovat, ale ona se dívá na hodiny. Poslouchá doktora, ale dítě brečí a chce jíst a potřebuje mléko hned teď. Pokud mu hned nedáte najíst, odtrháváte ho od jeho těla. Místo jídla mu dáte dudlík. A klamete ho a podvádíte. Dáváte mu falešnou náhražku, cosi umělého a snažíte se odvést jeho pozornost od těla a zničit jeho citlivost vůči tělu. Nedovolíte moudrosti těla, aby se mohla projevit; na jeho místo nastoupí mysl. Dítě se dudlíkem zklidní a usne. Pak ručičky na hodinách ukážou, že uplynuly tři hodiny a vy máte dítě nakojit. Dítě ale tvrdě spí a jeho tělo také spí; musíte ho vzbudit, protože doktor řekl, že mu teď máte dát mléko. A znovu ničíte jeho přirozený rytmus. Tímhle způsobem postupně zničíte celé jeho bytí. Nastane okamžik, kdy člověk úplně přestane vnímat své tělo. Neví, co chce jeho tělo – neví, zda chce, nebo nechce jíst; neví, zda se chce, nebo nechce milovat. Všechno je zmanipulováno něčím zvenčí. Prohlíží si časopis Playboy a má pocit, že se miluje. Je to naprostý nesmysl; to jen mysl vysílá určité signály. Pak ani láska není úžasný zážitek; nestojí to za nic, člověk se jen zbavuje přetlaku. Není to skutečná láska. Jak by člověk mohl milovat prostřednictvím mysli? Mysl neví, co je láska. Stane se z toho povinnost. Máte manželku, máte manžela a musíte se milovat – stane se z toho povinnost. Každou noc se svědomitě a zodpovědně milujete. Už to není spontánní. A vy se trápíte, protože máte pocit, že vás to už neuspokojuje. A začnete hledat jinou ženu. Zcela logicky si říkáte: „Třeba to není ta pravá žena pro mě. Možná to není spřízněná duše. Nejsme pro sebe stvořeni, protože už mě nevzrušuje.“

Problém není v ženě ani v muži: vy nejste ve svém těle a ona není ve svém těle. Kdyby lidé byli ve svém těle, všichni by znali tu nádheru zvanou orgasmus. Kdyby byli lidé ve svém těle, poznali by první záblesky Boha prostřednictvím orgasmických prožitků.

Naslouchejte svému tělu, řiďte se svým tělem. Mysl je pošetilá; tělo je moudré. A jakmile proniknete hlouběji do těla, naleznete v té hloubce svou duši. Duše se skrývá v hlubinách těla.

Tělo je zázrak

Tělo je nádherný a úžasný komplex. Nic není tak komplexní a dokonalé jako tělo. A vy o něm nic nevíte. Jen se na něj díváte v zrcadle. Nikdy jste se na něj nepodívali zevnitř; nevíte, že je to vesmír. Přesně to říkají všichni mystici: tělo je miniaturní vesmír. Když se na něj podíváte zevnitř, je nesmírně rozsáhlý – miliony a miliony buněk a každá buňka žije vlastním životem a funguje tak inteligentně, až je to téměř neuvěřitelné, nemožné, nepochopitelné.

Něco sníte a tělo to přemění v krev, kosti a morek. Jíte jídlo a tělo ho proměňuje ve vědomí, v myšlení. V každém okamžiku se děje zázrak. A každá buňka funguje tak systematicky a má tak přesně daný vnitřní řád, až je to doslova neuvěřitelné – a těch buněk jsou miliony. Ve vašem těle je sedmdesát milionů buněk – sedmdesát milionů duší. Každá buňka má svou duši. A jak dokonale všechny fungují! Je to dokonalý soulad, jeden rytmus a harmonie. Ze stejných buněk se stanou oči a ze stejných buněk se stane kůže a ze stejných buněk se stanou játra a srdce a morek a mysl a mozek. Buňky mají svou specializaci – jsou z nich specifické buňky –, ale stále jsou to tytéž buňky. A jsou v pohybu a pracují nesmírně citlivě a nenápadně.

Pronikněte do těla a poznávejte jeho tajemství. Tam se nacházejí vaše kořeny. Tělo je vaše země; jste v něm zakořeněni. Vědomí je jako strom v těle. Myšlenky jsou jako plody. Meditace je jako květy, ale kořeny jsou v těle; tělo je vyživuje. Tělo podporuje všechno, co děláte. Milujete a tělo vás podporuje. Nenávidíte a tělo vás podporuje. Chcete někoho zabít a tělo vás podpoří. Chcete někoho ochránit a tělo vás podpoří. V soucítění, v lásce, ve zlosti – při všem, co děláte, vás neustále podporuje. Jste zakořeněni v těle; tělo vás vyživuje. A podporuje vás i ve chvíli, kdy si uvědomíte, kdo jste.

Tělo je váš přítel; není to nepřítel. Naslouchejte jeho řeči, dešifrujte jeho jazyk, a jak budete postupně nahlížet do knihy těla a obracet její stránky, začnete poznávat celé tajemství života. Nachází se ve zhuštěné podobě ve vašem těle. A v milionkrát znásobené podobě ho najdete v celém tomto světě.

Tělo zná všechna tajemství

Tělo zná všechna tajemství; jsou to všechna tajemství celého světa, je to miniaturní vesmír. Mezi tělem a vesmírem je pouze kvantitativní rozdíl. Jeden jediný atom skrývá všechna tajemství hmoty a tělo zná všechna tajemství vesmíru. Tajemství nemusíte hledat někde venku; stačí ponořit se dovnitř.

O tělo se musíte dobře starat. Nebuďte proti němu, neodmítejte ho. Když ho odmítáte, odmítáte tím i Boha, protože v největších hlubinách těla sídlí Bůh. Bůh si zvolil tělo za svůj příbytek. Važte si svého těla, milujte své tělo a pečujte o něj.

Náboženství vytvořila mezi člověkem a tělem nepřátelský vztah. Je pravda, že nejste tělo, ale to neznamená, že máte být proti tělu; tělo je váš přítel. Tělo vás může zavést do pekla a může vás zavést i do nebe. Je to pouhý prostředek. Je neutrální: zavede vás tam, kam chcete. Je to nesmírně složitý, krásný a přesný mechanismus. Čím víc poznáváte své tělo, tím větší k němu cítíte úctu. A co potom celý vesmír? Jedno jediné tělo je úžasný zázrak, a proto říkám, že tělo je chrám božskosti.

Jakmile se změní váš postoj k vlastnímu tělu, je mnohem snazší jít dovnitř, protože tělo se vám otevře. Dovolí vám vstoupit a začne vám odhalovat svá tajemství. Přesně tak lidé poznali všechna tajemství jógy. Přesně tak poznali všechna tajemství, která skrývá tao. Jóga nevznikla z pitvání mrtvol. Dnešní lékařská věda je založena na mrtvých tělech a na jejich pitvání. Její samotný základ je špatný. Věda pořádně nezná živé tělo. Jedna věc je pitvat mrtvé tělo a dozvědět se o něm něco, ale poznat živé tělo je něco úplně jiného. Současná věda neumí poznávat živé tělo. Umí ho jen rozřezat a otevřít, ale jakmile do něj říznete, všechno je najednou úplně jinak. Poznávat květ na stonku nebo na stromě je jedna věc a utrhnout ho a rozřezat na kousky je něco zcela jiného. Už to není táž věc; její kvalita se změnila.

Albert Einstein měl určité schopnosti, jaké mrtvola nikdy nemá; nemůže je mít. Zemře básník – je tu jeho tělo, ale kde je poezie? Zemře génius – je tu tělo, ale kam zmizel génius? Těla hlupáka a génia jsou úplně stejná. Když tělo rozpitváte, nepoznáte, zda patřilo géniovi, nebo hlupákovi, zda patřilo mystikovi nebo někomu, kdo se nikdy nezajímal o tajemství života. Nejde to, protože se díváte jen do domu a ten, kdo v něm bydlel, už tam není. Studujete klec, ale pták uletěl; studovat klec neznamená studovat ptáka. A přesto má tělo v sobě dál svou božskost.

Ta pravá cesta vede dovnitř, odkud můžete pozorovat vlastní tělo; dívat se na něj ze svého nejniternějšího bytí. A pak je to obrovská radost… dívat se, jak funguje, jak v něm všechno klape. Je to ten největší zázrak, jaký se v tomto vesmíru stal.

Spojení těla a mysli

Problémy bývají většinou jen psychosomatické, protože tělo a mysl nejsou dvě oddělené věci. Mysl je vnitřní část těla a tělo je vnější část mysli, takže to, co vznikne v těle, může vstoupit do mysli, a to, co vznikne v mysli, může vstoupit do těla. Není mezi nimi žádný zátaras, není tam nepropustná zábrana.

Většina problémů má dvě strany: můžete je řešit jak pomocí mysli, tak pomocí těla. Až do dnešní doby svět fungoval tak, že většina lidí je přesvědčena, že všechny problémy jsou spojeny s tělem – je to názor fyziologů, pavlovovců, behavioristů… Léčí tělo a z padesáti procent jsou samozřejmě úspěšní. A doufají, že s rozvojem vědy budou ještě úspěšnější, ale oněch padesát procent nemohou nikdy překročit; s rozvojem vědy to nemá nic společného.

Pak jsou tu lidé, kteří si myslí, že všechny problémy vycházejí z mysli – ale to je také mylný předpoklad. Křesťanští scientisté a hypnotizéři a mesmeristé, ti všichni se domnívají, že problémy pocházejí z mysli… a myslí si to i psychoterapeuti. I ti jsou úspěšní jen z padesáti procent a jsou přesvědčeni, že dříve či později budou ještě úspěšnější. Je to nesmysl. Nemohou překonat padesát procent; tohle je limit.

Podle mého názoru je třeba vnímat každý problém z obou stran; musíme se na něj dívat z obou úhlů; musíme zahájit útok na obou frontách. Jen tak je možno vyléčit člověka stoprocentně. Věda bude dokonalá jen v případě, že bude využívat oba přístupy.

Začít se ale musí u těla, protože tělo je branou mysli – je to její veranda. Tělo je hrubé a dá se snadno ovládat. Nejprve je třeba zbavit tělo všech nahromaděných struktur, a tím dostane mysl podnět, aby začala stoupat vzhůru a zbavovat se všeho, co ji drží při zemi.

Mysl a tělo nejsou dvě oddělené věci

Jedno mějte stále na paměti. Neříkejte „fyzický proces“ a „psychický proces“. Nejsou to dva procesy – jsou to dvě části jednoho celku. Všechny fyzické projevy ovlivňují mysl. A všechny psychické projevy ovlivňují tělo. Nejsou to dvě věci, je to jeden celek.

Dalo by se říct, že tělo je pevný stav energie a mysl je nepevný stav energie – téže energie! A proto když něco děláte fyzicky, nemyslete si, že je to jen fyzický projev. Uvažujte o tom, jak to asi ovlivní transformaci mysli. Co se stane s myslí, když se napijete alkoholu? Alkohol přijme tělo, nikoli mysl, ale co se stane s myslí? Když si vezmete LSD, přijme ho tělo, nikoli mysl, ale co to udělá s myslí?

Když se postíte, postí se sice tělo, ale jak to ovlivní mysl? Nebo to vezmeme z druhého konce: když myslíte na sex, co se stane s tělem? Okamžitě ho to ovlivní. V mysli máte nějaký sexuální objekt a tělo zahájí přípravu na sex.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Harmonie těla a mysli.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.