Čteme s radostí – Vánoční kouzlo

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Iveta Poláčková

Čteme s radostí – Vánoční kouzlo

Copyright © Albatros Media a. s., 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Text © Iveta Poláčková, 2021

Illustrations © Tereza Šajnerová, 2021

E-book konverze © Grafické a DTP studio Albatros Media, 2021

ISBN tištěné verze 978-80-253-5379-0 (1. vydání, 2021)

ISBN e-knihy 978-80-253-5391-2 (1. zveřejnění, 2021) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-5392-9 (1. zveřejnění, 2021) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-253-5390-5 (1. zveřejnění, 2021) (ePDF)

Zorce a Jiříkovi,

s láskou

Před Štědrým dnem

Venku chumelilo. Sněhové vločky nebraly konce. Jako by někdo do mraků vyslal raketu a ta rozpoutala bílou tmu. Už se nedalo bezpečně rozeznat, kde končí chodník a kde začíná silnice.

„Jestli bude sněžit až do rána, nedostaneme se z domu,“ řekla Markétka plyšovému sobu Bartolomějovi. Stála na židli s obličejem přitisknutým na okno.

Ne, že by to vadilo. Nazítří začínaly vánoční prázdniny a k těm přece nadýchaná sněhová peřina patří.

Markétka se na Vánoce těšila. Nejen kvůli dárkům a vánočnímu cukroví, na to už koneckonců chodila do spíže déle než týden. Na Štědrý den se vždycky scházeli celá rodina. A všichni tak nějak zářili a byli na sebe hodní. I ti, co se obvykle s oblibou popichovali a škorpili. Ale tak nějak opravdově hodní, nepředstíraně. Všechny úsměvy a všechna přání byly upřímné.

Markétka sice nechápala, jak je to možné – nikdy jindy v roce se to nestalo –, ale byla za to vděčná.

Vzpomněla si na babičku Věrku a povzdychla si. Soba Bartoloměje, kterého s sebou všude nosila, dostala právě od ní. Kdo ví, jestli babička o letošní vánoční večeři nepřijde. Byla v nemocnici, a ještě pořád nebylo jisté, kdy ji pustí. Všichni doufali, že zítra.

„Markétko, večeře!“ zavolala na ni maminka.

Markétka odlepila studený nos od okna a s Bartolomějem v ruce odběhla do kuchyně. Posadila se ke stolu před talíř krupicové kaše, kterou jí maminka narychlo uvařila, a pak si toho všimla… Maminka měla zarudlé oči.

„Ty jsi smutná?“ zeptala se.

„Trochu. Tys to poznala?“ pousmála se maminka.

„Jo, poznala. Mluvila jsi s babičkou?“

„Mluvila,“ přikývla maminka. „Pořád neví jistě, kdy ji pustí.“

„Určitě zítra,“ snažila se ji utěšit Markétka.

„Jestli ne, budou to vůbec první Vánoce, kdy nebudeme všichni pohromadě,“ řekla zase tak smutně maminka a otočila se k Markétce zády.

Po dlouhé a vytrvalé chumelenici zrána všude ležely haldy sněhu. Ven se ale Markétka a její rodiče dostali poměrně snadno. Tatínek vyhrabal ode dveří k brance cestičku. Nebo to byla maminka? Těžko říct. Když se Markétka probudila, cestička už byla prohrabaná a maminka s tatínkem jedli čerstvé rohlíky z pekařství na rohu. Ty měli všichni nejradši.

Markétka se rychle oblékla a šla taky na snídani. Čerstvé rohlíky a měkké máslo. Tohle mám tak ráda, pomyslela si Markétka. A taky zdobení stromku, do kterého se měla pustit hned po snídani společně s plyšovým sobem Bartolomějem.

Jak tak v obýváku omotávala stromek stříbrným a zlatým řetězem, slyšela, jak maminka nešťastným hlasem říká tatínkovi: „Tak už je to jisté. Dneska ji nepustí.“

A tatínek se zeptal: „A na Štědrý den nepropouštějí?“

„To nevím,“ odpověděla maminka. „A nevěděla to ani máma. Tak ji to vzalo,
že ji ani nenapadlo se na to zeptat.“

„Mám tam zavolat?“ nabídl se tatínek.

„To budeš hodný,“ souhlasila maminka.

Markétka zjistila, že stojí u stromku celá ztuhlá a v rukou pořád třímá stříbrný řetěz, kterým se chystala ozdobit stromek.

„Tak babičku nepustí,“ řekla Bartolomějovi. „Ale přece nebude na Vánoce v nemocnici sama, bez nás?“

Nedokázala si to představit. A vlastně ani nechtěla. Babička leží v bílé posteli, kolem ní pusto prázdno, jen naproti na zdi září televize.

Markétka dozdobila stromek a ukázala ho rodičům. Babička Máša a děda Ruda měli dorazit každou chvíli. Taky teta Táňa, tátova sestra, a její pětiletá dvojčata Tomáš a Petr.

S maminkou rychle naskládala do jedné mísy ovoce a do druhé cukrátka. Dvojčata minulý rok povalila stromek, když se pokoušela dostat na bonbony zavěšené na jeho špičce. Letos je raději nechají v jejich dosahu. Na velký zdobný tác pak naaranžovala cukroví. Vanilkové rohlíčky, pracny a vosí hnízda. Babička s dědou přivezou slepované ořechy, kokosky a linecké cukroví. A teta Táňa perníčky. Košíčky, které každý rok peče a zdobí babička Věrka, už Markétka oželela.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Čteme s radostí – Vánoční kouzlo.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.