Míša a její malí pacienti:
Setkání v horách

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.cpress.cz

www.albatrosmedia.cz

Aniela Cholewińská-Szkoliková

Míša a její malí pacienti: Setkání v horách – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

© Copyright for text by Aniela Cholewińska-Szkolik

© Copyright for cover and illustrations by Wydawnictwo Zielona Sowa Sp. z o.o., 2019

together with the following acknowledgment:

‘This translation of Misia i jej mali pacjenci: Spotkanie w górach is published by arrangement with Wydawnictwo Zielona Sowa Sp. z o.o.’

Translation © Danuta Kulová, 2021

ISBN tištěné verze 978-80-264-3727-7

ISBN e-knihy 978-80-264-3736-9 (1. zveřejnění, 2021) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-264-3737-6 (1. zveřejnění, 2021) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-264-3735-2 (1. zveřejnění, 2021) (ePDF)

Znáte Míšu, veselou sedmiletou holčičku? Bydlí v malém městečku společně se svými rodiči a pejskem Pupíkem. Je to pihovatá zrzka s rozzářenýma očima. Víte, co má ráda? Zbožňuje jahody a pořádně napěněné kakao, ráda sbírá barevné listí, někdy si maluje, jindy si čte příběhy o dobrodružstvích svého oblíbeného hrdiny – doktora Dolittla, který si dokáže povídat se zvířaty. Avšak nejvíce času tráví Míša na zahradě. Je to pochopitelné, protože tam skrývá svá tajemství…

Před několika lety jí tatínek postavil na větvích staré lípy malý domeček. Není to však obyčejný domeček na hraní. To v žádném případě! V tom domečku si Míša zařídila kliniku. Skutečnou nemocnici pro zvířátka! Pomáhá nemocným ptáčkům, veverkám, ježkům a jiným zvířátkům. Jejich malá doktorka vždycky ví, co těm chudáčkům chybí, protože rozumí jejich řeči. Ale pšššt! Je to její tajemství! Kromě Pupíka o něm ví jen dědeček Jakub, který je také doktorem pro zvířátka, říká se mu veterinář. Samozřejmě o tom vědí všechna zvířátka, která se na doktorku Míšu mohou vždy spolehnout!

Hnízdo

Pupík ležel na barevném koberci a pozorně sledoval Míšu. Holčička, oblečená do hezké modré sukýnky, se motala po svém pokojíčku a balila si do cestovní tašky poslední drobnosti.

„Pyžamo mám, zubní kartáček také, hřeben, zápisník a také svou oblíbenou tužku.“ Míša se chtěla ujistit, že má opravdu všechno.

„Tak jo, může se jet,“ řekla zvesela.

Pupík tichounce zakňučel, nechtěl totiž, aby ho Míša slyšela, neměl v úmyslu jí přidělávat starosti. Ale kdepak! Míša, ta si všimne všeho!

„Pupíku, už jsem ti to vysvětlovala.“ Holčička si dřepla k pejskovi a pohladila ho po čumáčku. „Odjíždím k Evičce jen na jednu noc. Hned po snídani se vrátím a potom spolu půjdeme na dlouhou procházku. Co tomu říkáš?“

Pupík si sedl, zamával ocáskem a podíval se na Míšu smutnýma očima.

„Haf?“ zeptal se ještě psí řečí.

„Dobře víš, že se mnou jet nemůžeš.“ Míša dala Pupíkovi pusu na nosánek. „Evina maminka nás pozvala do divadla a tam zvířátka nesmějí! Navíc paní Kamila nechce mít doma dva pejsky, stačí, že její Ťapka dokáže udělat pěkný nepořádek.“ Míša se pousmála a vysvětlila ještě Pupíkovi, že Eva bydlí v panelovém domě, kde není vůbec žádná zahrada. Prostě tentokrát Pupík musí zůstat doma.

Pupík pozorně poslouchal a všechno to chápal, jenže si prostě neuměl pomoci. Bylo mu moc líto, že jeho malá kamarádka odjíždí.

Na rozloučenou jí musí olíznout nosík. Hop, a už měl pacičky na Míšiných ramenech.

„Jejda, potrháš mi šaty, hlupáčku!“ Míša se začala smát a vůbec se na Pupíka nezlobila. Svého pejska měla přece moc ráda.

Míša se posadila na koberec a začala s Pupíkem dovádět. Najednou se otevřely dveře a do pokojíčku nakoukla maminka.

„Míšo, co to tu vyvádíš?!“ okřikla svoji dceru paní Katka. „Zvedej se a pojď, Evička s maminkou už jsou tady, čekají na tebe.“

Holčička vyskočila a urovnala si sukýnku.

„Už jdu, jenom se rozloučím s Pupíkem,“ ujistila maminku a naposledy se přitulila k pejskovi. „Buď statečný, Pupíku, a postarej se o Lipovou kliniku. Uvidíme se zase zítra,“ zašeptala mu do ouška. Pak si rychle vzala batůžek a utíkala dolů.

Toho večera Míša vůbec nemohla usnout. Ukolébalo ji teprve kosí zpívání, které se ozývalo za oknem. Ptáček zpíval o slunci, o lese a šumu větru. Radoval se z jara. Míša mu dávala za pravdu, v květnu je na světě krásně. Listy stromů už byly sytě zelené, všechno nádherně kvetlo a vzduch náramně voněl. A potom, Míša dnes strávila báječný večer. Představení bylo přímo okouzlující a tanečníci? Ti byli opravdu skvělí! A co víc, po představení paní Kamila vzala obě děvčátka do kavárny na zmrzlinový pohár. Bylo příjemné sedět při zapadajícím slunci u kavárenského stolečku a pozorovat lidi, jak se procházejí rušnou ulicí. A když se vrátily domů, nemusely ještě do postýlky. Prostě paráda! Holky spolu tančily, napodobovaly herce a potom si ještě dlouho do noci povídaly a psaly si poznámky do svých deníčků. Teprve potom zalezly pod přikrývku. A navíc spaly na žíněnkách, jako na opravdovém táboře!

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Míša a její malí pacienti: Setkání v horách.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.