Terra sigillata z Čech v kontextu evropského barbarika

Terra Sigillata aus Böhmen im Kontext vom europäischen Barbaricum

Jakub Halama

Recenzovali:

doc. PhDr. Jiří Musil, Ph.D.

Mgr. Balász Komoróczy, Ph.D.

Vydala Univerzita Karlova

Nakladatelství Karolinum

www.karolinum.cz

ebooks@karolinum.cz

Praha 2018

Vydání první

ISBN 978-80-246-3228-5

ISBN 978-80-246-3261-2 (pdf)

ISBN 978-80-246-3705-1 (ePub)

ISBN 978-80-246-3704-4 (mobi)

Obsah

1. 1. ÚVOD

1. 1.1 Přehled bádání nad nálezy terry sigillaty v Čechách

2. 1.2 Poválečné bádání nad nálezy terry sigillaty v evropském barbariku

3. 1.3 Terminologie a tvarová klasifikace

2. 2. KATALOG

1. 2.1 Struktura a metodické pojetí katalogu

2. 2.2 Registr lokalit s nálezy terry sigillaty v Čechách

3. 2.3 Katalog nálezů terry sigillaty v Čechách – 1. část (lokality s jistými nálezy terry sigillaty)

4. 2.4 Katalog nálezů terry sigillaty v Čechách – 2. část katalogu

5. 2.5 Dodatek ke katalogu – instituce s terrou sigillatou z mimočeských lokalit ve sbírkách

3. 3. TERRA SIGILLATA Z JEDNOTLIVÝCH PRODUKČNÍCH OBLASTÍ

1. 3.1 Statistiky a jejich metodická úskalí

2. 3.2 Jihogalské dílny

3. 3.3 Středogalské dílny

4. 3.4 Východogalské dílny (Trevír)

5. 3.5 Hornogermánské dílny (Heiligenberg)

6. 3.6 Rheinzabern

7. 3.7 Westerndorf

8. 3.8 Pfaffenhofen

9. 3.9 Lokální dílny?

4. 4. ZASTOUPENÉ TVARY A VÝZDOBA TERRY SIGILLATY; JEJÍ STRUKTURA V ČECHÁCH A POROVNÁNÍ S ŘÍMSKÝMI PROVINCIEMI

1. 4.1 Tvary a výzdobné techniky terry sigillaty 1.–3. stol.

2. 4.2 Struktura nálezů terry sigillaty v Čechách

3. 4.3 Struktura terry sigillaty na vybraných lokalitách v provinciích

5. 5. NÁLEZY POZDNÍ TERRY SIGILLATY

1. 5.1 Pozdní produkce terry sigillaty v Čechách (argonská a severoafrická terra sigillata)

2. 5.2 Lokality s nálezy pozdní terry sigillaty z Čech

3. 5.3 Nejisté, neurčitelné nebo nerevidované nálezy pozdní TS(?)

4. 5.4 Argonská pozdní terra sigillata v barbariku

5. 5.5 Severoafrická pozdní terra sigillata v barbariku

6. 5.6 Vyhodnocení výskytu pozdní terry sigillaty v Čechách

6. 6. CHRONOLOGIE, SMĚRY A ZPŮSOB PŘÍSUNU TERRY SIGILLATY DO ČECH

1. 6.1 Vývoj přísunu terry sigillaty do Čech

2. 6.2 Markomanské války a jejich možný odraz v sigillatových nálezech z Čech

3. 6.3 Směry dovozu terry sigillaty do Čech a způsoby jejího přísunu

7. 7. ZASTOUPENÍ TERRY SIGILLATY NA LOKALITÁCH V ČECHÁCH A ANALÝZA V RÁMCI REGIONŮ

1. 7.1 Četnost terry sigillaty v Čechách a srovnání s okolními oblastmi

2. 7.2 Regionální odlišnosti v rámci Čech

8. 8. NÁLEZY TERRY SIGILLATY ZE SÍDLIŠŤ

1. 8.1 Nálezy terry sigillaty ze sídlištních lokalit; jejich charakteristika

2. 8.2 Sídliště s více nálezy terry sigillaty v Čechách

3. 8.3 Druhy sídlištních objektů s nálezem terry sigillaty

4. 8.4 Chronologie sídlištních objektů s nálezy přesněji datovatelné terry sigillaty

9. 9. MOŽNOSTI INTERPRETACE A KONTEXT NÁLEZU SIGILLATOVÉ MÍSY Z NERATOVIC

1. 9.1 Historie nálezu

2. 9.2 Získané a zmíněné nálezy

3. 9.3 Mísa terry sigillaty

4. 9.4 Mlýnské kameny

5. 9.5 Charakteristika lokality a další nálezy z doby římské

6. 9.6 Závěrečné shrnutí k nálezu sigillatové mísy z Neratovic

10. 10. NÁLEZY TERRY SIGILLATY Z HROBŮ A POHŘEBIŠŤ

1. 10.1 Terra sigillata v germánských hrobových nálezech a na pohřebištích v Čechách a v evropském barbariku

2. 10.2 Nálezy terry sigillaty z hrobů a pohřebišť – srovnání v rámci barbarika

3. 10.3 Lze najít vysvětlení výskytu TS v hrobech a na pohřebištích doby římské v Čechách a na Moravě?

11. 11. ZMĚNA FUNKCE TERRY SIGILLATY A JEJÍ VÝSKYT V MLADŠÍCH DRUHOTNÝCH KONTEXTECH

1. 11.1 Změna funkce v kontextech doby římské

2. 11.2 Změna funkce v kontextech doby stěhování národů

3. 11.3 Změna funkce v kontextech období raného středověku

12. 12. NÁLEZY PROVINCIÁLNÍCH IMITACÍ TERRY SIGILLATY V ČECHÁCH

13. 13. VLIVY TERRY SIGILLATY NA GERMÁNSKOU DOMÁCÍ KERAMIKU V ČECHÁCH

1. 13.1 Spotřební římsko–provinciální keramika

2. 13.2 Terra sigillata jako předloha

14. 14. VZTAH TERRY SIGILLATY K JINÝM DRUHŮM ŘÍMSKÝCH PŘEDMĚTŮ V ČECHÁCH (SPOTŘEBNÍ KERAMIKA)

1. 14.1 Srovnání nálezů sigillaty a provinciální spotřební keramiky

15. 15. ZÁVĚREČNÉ SHRNUTÍ

16. 16. ZUSAMMENFASSUNG

1. 16.1 Terra Sigillata aus Böhmen im Kontext vom europäischen Barbaricum

17. 17. SEZNAM POUŽITÝCH ZKRATEK

18. 18. PRAMENY

19. 19. LITERATURA

20. 20. PŘÍLOHY

1. Katalog I. část (kresebná dokumentace)

2. Katalog II. část (kresebná dokumentace)

3. Katalog I. část (fotodokumentace)

4. Katalog II. část (fotodokumentace)

1. Obálka

2. Tiráž

3. Obsah

4. Začátek

1. ÚVOD

Předkládaná publikace je upravenou a doplněnou verzí dizertační práce „Římsko-germánské vztahy a kontakty ve světle nálezů předmětů římské provenience v Čechách, zvláště terry sigillaty“ (vedoucí práce doc. PhDr. Lubomír Košnar, Csc.; oponenti: Dr. Lubomira Tyszler a doc. PhDr. Jiří Musil, Ph.D.), která byla obhájena v roce 2012 v Ústavu pro archeologii Filozofické fakulty Univerzity Karlovy v Praze.

Práce byla v letech 2011–2012 významně podpořena stipendiem Gerharda Bersu (Stiftung Pro Archaeologia Saxoniae, Landesamt für Archäologie mit Landesmuseum für Vorgeschichte, Dresden), udělovaného vybraným řešitelům dizertačních prací v oboru archeologie, geograficky spadajících do oblasti Saska, Čech nebo polské Lužice.

Na úvod chci poděkovat všem, kteří mi s touto prací jakýmkoli způsobem pomohli – vedoucímu mé dizertační práce doc. L. Košnarovi, CSc., a dalším kolegům z oboru, zejména však doc. E. Droberjarovi, Dr. Dále bych chtěl vyjádřit své poděkování všem institucím s nálezy terry sigillaty, kustodům sbírek či vedoucím výzkumů za laskavé umožnění studia nálezů a jejich dokumentace. Kromě rodičů patří můj speciální a největší dík mé ženě Guně, a to jak za toleranci a trpělivost, tak za její obrovskou technickou pomoc s dokumentací nálezů a tvorbou obrazových příloh.

1.1 Přehled bádání nad nálezy terry sigillaty v Čechách

„Podotknouti sluší, že p. JUC. Šandera zjistil v Sobčicích, na druhé straně Javorky, sídliště, v kterém se vyskytly střepy z nádob římských, tak zvaně terra sigillata – případ to prvý v Čechách“ (Píč 1896, 766).

Tato věta jaksi mimochodem na okraj článku jinak se zabývajícího laténskými hroby znamená vůbec první rozpoznání a zveřejnění nálezu terry sigillaty v Čechách.1 Nález z uvedené východočeské sídlištní lokality je bohužel nerevidovatelný. Stejný autor publikoval hned následující rok další fragment TS (= užívaná zkratka pro keramiku typu „terra sigillata“) ze sídliště u Tuklat ve středních Čechách (Píč 1897, 378), který je stále součástí archeologických sbírek Národního muzea. Další vzácné nálezy sigillaty J. L. Píč poté velmi krátce zhodnotil (Píč 1903, 102) a posléze podal první soupis nálezů TS z území Čech (Píč 1905). L. Šnajdr jej doplnil (1904, 2–3). Z pražských lokalit do literatury uvedl zlomky z Bubenče/Podbaby J. A. Jíra (1898, 152; 1910, 22–23) a z Vršovic L. Šnajdr (1912, 52–53). Lokality s TS v Čechách i na Moravě vyjmenovávají i K. Buchtela a L. Niederle (1910, 85). Za první systematický soupis všech nálezů TS a jejich zhodnocení vděčíme H. Preidelovi, jemuž při určování provenience pomáhal F. Drexel. V soupise jsou uvedeny nálezy TS z dvanácti českých lokalit (Preidel 1930a, 167–171). Známý výjimečný objev celé nádoby TS z Neratovic publikovala L. Horáková-Jansová (1929).

Z poválečných badatelů se problematice výskytu římských výrobků včetně keramiky a hodnocení vztahů s římským impériem věnoval B. Svoboda (1948). Podrobný soupis doplněný o nové nálezy TS z Čech a její pečlivé nové zhodnocení předložil posléze V. Sakař (1956, 52–69). Uvádí zde TS z 20 českých lokalit.2 Problematice výskytu předmětů římské provenience v Čechách i na Moravě a vztahům s římskými provinciemi se zabýval v mnoha dalších studiích. Tématu římské keramiky (sigillaty i provinciální spotřební) se také věnoval v několika článcích či studiích (Sakař 1959; 1966, 632; 1969a; 1969b; 1980; 1985). Určitou syntézou je práce Čechy a podunajské provincie římské říše (Sakař 1994). Soupis sigillaty byl doplněn v obou katalozích nálezů římských importů v Čechách (Sakař 1970; Oliva et al. 1986), ovšem bez náležitých analýz.

Novější nálezy sigillaty byly poté zveřejňovány pouze ojediněle, o publikování nových nálezů TS se nejvíce zasloužil L. Košnar (Braun – Košnar 1981; Břicháček – Košnar 1987, 1993, 2000; Košnar – Břicháček 1999a, 1999b). Poslední desetiletí se nálezy sigillaty z Čech zabýval autor této publikace – v rámci magisterské (Halama 2004) i dizertační práce (Halama 2012) a také formou dílčích článků.

1.2 Poválečné bádání nad nálezy terry sigillaty v evropském barbariku

Postihnout veškeré nálezy terry sigillaty katalogovým způsobem v rámci germánského barbarika se podařilo pouze dvěma badatelům – H. J. Eggersovi v rámci jeho vyčerpávajícího soupisu veškerých předmětů římské provenience (1951) a dále S. Berkemu ve studii pojednávající kromě TS i o bronzových nádobách (1990). Z díla S. Berkeho jsem také čerpal informace o nálezech TS z oblastí zatím nověji nezpracovaných (např. Bavorsko, Hesensko atd.). V rámci srovnávání TS z Čech s jinými oblastmi barbarika zcela pomíjím Velkou Británii – porovnávám jen oblasti barbarika v kontinentální Evropě.

1.2.1 Morava

Nálezy sigillaty z několika sídlišť postupně publikoval F. Křížek (z lokalit Těšany a Ždánice) i R. M. Pernička v 60. letech (z lokalit Vlčnov a Šitbořice), souhrnně se TS pokusila v rámci diplomové práce zpracovat v r. 1980 Palatová (Droberjar 1991, 7). Souborně však TS z moravského nálezového prostředí zveřejnil až E. Droberjar (1991) ve studii vycházející z jeho diplomové práce. Posléze zpracoval též sigillatu z důležitého pohřebiště v Šitbořicích (Droberjar – Kazdová 1993) a nové sběrové nálezy ze sídliště Strachotice, okr. Znojmo (Droberjar – Vokáč 2002). Jednotlivé fragmenty z nových výzkumů ÚAPP Brno (lokality Syrovice, okr. Brno-venkov a Mořice, okr. Prostějov) publikovala slovenská badatelka K. Kuzmová (2009; 2011).

V poslední době se sigillatě na Moravě věnuje S. Klanicová. Pro účely předkládané publikace zatím nejdůležitějším článkem zůstává obsáhlý souhrn aktuálních počtů nálezů a lokalit s poměry jednotlivých produkčních dílen (Klanicová 2007). Posléze zveřejnila analýzy dalších sigillat z nových výzkumů i prospekcí – ze sídlišť v Klentnici, okr. Mikulov (Klanicová – Komoróczy 2008), Dyjákovicích, okr. Znojmo (Jílek – Klanicová 2009) či Hrubčicích, okr. Prostějov (Fojtík – Klanicová 2009). Nověji se zabývala TS ze sídlišť v oblasti pod Pavlovskými vrchy (Klanicová 2010a) a též nálezy z germánského sídliště Pasohlávky (Klanicová 2010b), které se rozkládalo v bezprostřední blízkosti římské pevnosti z období markomanských válek Mušov-Burgstall.

Sigillatu z výzkumu vlastního areálu pevnosti Mušova-Burgstallu nejprve zpracoval F. Křížek (1980), další nálezy přibyly v práci E. Droberjara (1993). TS z výzkumů v letech 1994–2000 je obsažena v diplomové práci M. Stoilové^3 a o poslední aktualizaci se zasloužila rovněž S. Klanicová (2008). Podílela se také na publikaci zkoumaného římského vojenského tábora Pravčice u Hulína, kde se nalezlo několik zlomků TS (Daňhel et al. 2009).

1.2.2 Slovensko

Základem poznání nálezů TS ve slovenském prostředí byly studie F. Křížka.4 Další vyhodnocení veškeré TS z celého Slovenska se podařilo dvojici badatelů K. Kuzmové a P. Rothovi (Kuzmová – Roth 1988). Aktuálněji samotné JZ Slovensko (kvádská oblast) analyzovala K. Kuzmová (1997), která se věnovala i problematice sigillaty v barbariku ve vztahu k markomanským válkám (Kuzmová 1994) a vyhodnotila i některé důležité soubory z limitních lokalit, např. z Rusovců-Gerulaty^5 či obsáhlou sbírku muzea v Komárně (Kuzmová 1992). Novější nálezy TS jsou průběžně publikovány v rámci jednotlivých lokalit či mikroregionů (např. z lokalit východního předpolí Bratislavy – Varsik 2011, 51–52, 109, z Bíni – Kuzmová 2010, Nitry – Kuzmová 2012, nebo z pohřebiště Kvakovce – Lamiová-Schmiedlová – Mačala 1991). V nové studii k předmětům římské provenience na Slovensku je také stručně shrnuta terra sigillata, data K. Kuzmové a P. Rotha jsou obohacena novými jednotlivě publikovanými nálezy (Hrnčiarik 2013a, 71–79; 2013b). Nejaktuálnější dvě publikace představují shrnutí k fenoménu výskytu sigillaty na JZ Slovensku a Moravě (Kuzmová 2013) a hlavně nové vyhodnocení nálezů této keramiky na V Slovensku (Kuzmová 2014).

1.2.3 Dolní Rakousko

Základním zdrojem poznání TS z germánských lokalit zůstávají obě studie A. Stuppnera (1994a; 1994b), jeho dizertační práce mi bohužel k dispozici nebyla.6 Informace k lokalitám a kontextům, z nichž pocházejí nálezy sigillaty, lze najít v katalogu germánského osídlení naddunajské části Dolních Rakous (Pollak 1980).

1.2.4 Východní Maďarsko (sarmatská oblast v Potisí)

Z oblastí tzv. sarmatského barbarika ve východní části území dnešního Maďarska nálezy sigillaty souhrnně analyzovala dvojice badatelů D. Gabler a A. Vaday (1986, 1992). Nové nálezy máme aktuálně k dispozici z regionu Szolnoku ve středním Potisí (CRFB-U1 = Vaday – Horváth 2005). Důležitou publikací je též zhodnocení lokality Dunakeszi-Alagi Major, sídliště s pozoruhodně velkým množstvím TS (Gabler 2001). D. Gabler se také dlouhodobě věnoval sigillatě z panonské části limitu i samotné provincie (viz dále). Nálezy TS z oblasti horního Potisí (SV Maďarsko, V Slovensko, SZ Rumunsko a JZ Ukrajina) komplexně vyhodnotil M. Ardeleanu (2014).

1.2.5 Polsko

Poprvé komplexně byla sigillata z území Polska publikována před více než půl stoletím (Rutkowski 1960). Od 90. let 20. stol. se této problematice intenzivně věnuje badatelka L. Tyszler (např. Tyszler 1998 a další články), která je též autorkou novějšího celkového zpracování (1999a, 1999b). Nadále pak publikuje sigillatu z nových výzkumů: pohřebiště Wiktorow, pow. Zgierz (Moszczyński – Tyszler 2001),7 lok. Inowrocław 100/101 na Kujavách (Bednarczyk – Tyszler 2001), lok. Pęcławice, stanowisko 5, woj. łódzkie (Tyszler 2004a), lok. Kolonie Rychłocice, pow. wieluński (Tyszler 2006), pohřebiště Deszczno, stan. 14, pow. Gorzów Wielkopolski, woj. lubuskie (Tyszler 2010a) či pohřebiště Gozdow stan. 1, pow. Zgierz, woj. łódzkie (Tyszler 2010b) a další drobné články, některé ve spolupráci s jinými badateli. Zabývá se i dílčí problematikou související s rozložením TS v barbariku (např. studie ke komunikacím v polsko-slovenské části západních Karpat na základě distribuce sigillatových nálezů: Tyszler 2004b) i analýzou starších nálezů (např. zajímavá celá miska Drag. 27 jihogalské provenience z lok. Żerków, woj. wielkopolskie: Tyszler 2007). Nejnovější publikací je obsáhlá studie, shrnující a analyzující keramiku římské provenience z území Polska (Tyszler 2012) a článek k zajímavému novému nálezu TS z lok. Górzyca, pow. słubicky (Tyszler 2013).

Některé nové nálezy sigillaty v Polsku jsou publikovány i jinými badateli (souhrn viz Tyszler 2012, 9), z nichž nejvíce se TS věnuje A. Przychodni^8 – nejdůležitější prací je studie k výskytu TS v Polsku (Przychodni 2010); významné jsou také jeho články k TS z jednotlivých lokalit (Andrzejowski – Przychodni 2008; Przychodni 2015) a také studie k chronologii mladší doby římské (Kaczanowski – Przychodni 2014; 2015).

1.2.6 Východní Evropa

Nálezy TS z rozsáhlých oblastí evropské části bývalého SSSR byly shrnuty před více než 40 lety (Kropotkin 1970), novější data již nejsou takto územně komplexní (např. CRFB-Litauen = Michelbertas 2001). Z Pobaltí bylo nově vyhodnoceno významné pohřebiště Izobil´noe (původně Klein-Fliess, Kr. Labiau – Východní Prusko) v dnešní ruské Kaliningradské oblasti s fragmenty mísy Drag. 37 (Khomiakova – Uspensky 2015), čímž došlo k významnému upřesnění původních informací H. J. Eggerse (1951, 102). Oblasti Černomoří se nyní intenzivně věnuje D. Zhuravlev.9

1.2.7 Německé země a Holandsko

Celou východní část Německa (spolkové země Meklenbursko-Pomořansko, Braniborsko, Sasko, Sasko-Anhaltsko a Durynsko) zpracoval R. Laser (1998). Soupisy římských předmětů v rámci projektu Corpus der römischen Funde im europäischen Barbaricum (= CRFB) jsou v případě Braniborska (CRFB D1 – 1994), Saska (CRFB D2 – 1995) a Meklenburska-Pomořanska (CRFB D3 – 1998) starší nebo stejně aktuální jako zmíněná práce R. Lasera; nová data přinesl pouze soupis ze Saska-Anhaltska (CRFB 6 – 2006).

Analýza sigillaty ze severozápadní části Německa (Dolní Sasko, Šlesvicko-Holštýnsko) a části Holandska severně Rýna (ale bez provincie Friesland) je obsažena ve studii M. Erdricha (2001). Tento badatel byl též autorem či spoluautorem jen o něco mladších soupisů CRFB jak pro Dolní Sasko (CRFB D4 – 2002), tak pro Šlesvicko-Holštýnsko (CRFB D5 – 2004). Nálezy TS v severní části Holandska se v rámci dizertace zabývala Tineke B. Volkers (Erdrich 2001, 158).

Z Vestfálska jsou nyní aktuální soupisová data od S. Berkeho (CRFB D7 – 2009), bohužel bez potřebných analýz. U pravobřežní části středního Porýní, Hessenska a severního Bavorska (Pomohaní) máme k dispozici pouze informace z již zmiňované starší komplexní práce téhož autora (Berke 1990).

1.2.8 Jižní Skandinávie

TS z území Dánska a jižního Švédska již před časem shromáždil a analyzoval U. Lund-Hansen (1982, 1987). Dále jsem zaznamenal pouze jednotlivý novější nález fragmentu TS ze Švédska (Petersson 2007).

1.3 Terminologie a tvarová klasifikace

Termín „terra sigillata“ označuje římskou keramiku s lesklým červeným či černým povlakem, vyráběnou na východě i západě římské říše. Běžně se tohoto výrazu užívá pro italské a provinciální luxusní stolní nádobí z kvalitní jemné hlíny s lesklým povlakem v různých odstínech červené barvy. Terra sigillata je název novodobý (poprvé jej použil r. 1885 A. Loquemar), v překladu znamená „nádoby z červené hlíny, zdobené malými figurkami, tj. reliéfy“ (latinsky terra ve významu hrnčířská hlína i výrobek z ní; sigillatus – zdobeno malými figurkami) – např. Tyszler 1999a, 11–13.

Výrobky TS jsou rozdělovány na hladké a reliéfní zboží. Hladkou sigillatou rozumíme nádoby vyráběné na hrnčířském kruhu, většinou nezdobené nebo jen za použití techniky barbotina, vrubořezu nebo pomocí aplikací. Pod pojmem reliéfní TS se skrývá zdobená keramika, vyráběná pomocí forem. Na obou těchto druzích jsou často vytlačeny různé výrobní značky, na hladké TS se obvykle objevují na dně nádoby (v Čechách pouze na nádobě z Berouna, Havlíčkovy ulice), na reliéfní keramice se tyto značky mohou vyskytovat na různých místech (v Čechách pouze na míse z Neratovic a fragmentu mísy z Mikulovic – oba kolky ve výzdobném poli) – Webster 1996, 4–12 (zde také k technologii výroby).

Při určování tvarů se ujala klasifikace vypracovaná H. Dragendorffem (1895) – zkracováno na tvar Drag. + příslušné číslo typu (1–55); určování dalších tvarů vypracovali: Déchelette (t. Déch. 56–77), Knorr (t. 78) a Walters (t. 78–81). Od těchto základních tvarů byly postupně odvozeny další podtypy, hlavně podle badatelů W. Ludowici, Curle a Ritterling a další (opět jméno + příslušné číslo). Pro pozdní argonskou TS jsou směrodatné základní studie W. Unverzagta (1919) a G. Cheneta (1941), u severoafrické produkce se používá tvarosloví podle J. W. Hayese (1972). K určování tvarů se nejvíce používá především práce F. Oswald – T. D. Pryce (1966 – nové vydání, doplněné G. Simpsonovou), z této studie vychází doplněný přehled P. Webstera (1996 – zde další citace); velmi užitečný je i přehled tvarů římské keramiky od E. Goseho (1950, 1976) a pro analogie některé další dílčí studie (citované na příslušných místech).

Na základě výzdoby, materiálu a úpravy povrchu dělíme TS podle jednotlivých výrobních oblastí, center, dílen a okruhů. Přehled jednotlivých dílen viz např. Sakař 1969b; Droberjar 2002a, 334; Webster 1996 nebo Bernhard 2000, 140–141, s příslušnými citacemi další literatury. Mezi nálezy z Čech byla rozeznána TS jihogalských výrobních center (hlavní produkce v 1.– poč. 2. stol. n. l.), středogalských center, především Lezoux (hlavní produkce ve 2. stol.), východogalských dílen (Trevír), hornogermánských dílen (Heiligenberg a především Rheinzabern – hlavní produkce 2. pol. 2. až 1. pol. 3. stol.); dále z dílen ve Westerndorfu (hlavní produkce 4. čtvrtina 2. stol. až 1. třetina 3. stol.) a blízkého Pfaffenhofenu (1.–2. třetina 3. stol.), nakonec též nálezy pozdní, tzv. argonské sigillaty a severoafrické, tzv. terry sigillaty chiary (4.–5. stol.). O nálezech sigillaty z těchto různých dílenských oblastí pojednávám v samostatných kapitolách – zde je vždy na začátku uvedena literatura k analýze reliéfní výzdoby a dataci. Pro identifikaci figurálních motivů na reliéfní výzdobě je stále vhodná práce F. Oswalda (1937), která obsahuje přehled používaných typů v jihogalských, středogalských, východogalských i hornogermánských výrobních centrech, včetně dílen ve Westerndorfu a Pfaffenhofenu.

2. KATALOG

2.1 Struktura a metodické pojetí katalogu

Logická a věcná podoba popisů nálezů jednotlivých artefaktů v rámci mezinárodního dlouhodobého projektu Corpus der römischen Funde im europäischen Barbaricum (= CRFB; ke stavu zpracování, prozatímním výsledkům a přínosům pro další bádání atd. viz Voss 2007) mne inspirovala koncipovat strukturu katalogu terry sigillaty ve stejném duchu. Informační náplň jednotlivých bodů jsem pouze mírně upravil pro účely předkládané práce (především body č. 5 a 10). Katalog tak snad bude více kompatibilní s postupně vycházejícími „corpusy“.

Popis struktury katalogu:

Lokalita (číslování arabskými číslicemi podle abecedy, v případě více TS z jedné polohy jsou její jednotlivé kusy rozlišeny malými písmeny abecedy).

1. Poloha (trať). Stručný popis lokality.

2. Druh nálezu, kontext a jeho evid. číslo.

3. Způsob získání nálezu, datum, osoba, instituce.

4. Citace literatury k lokalitě a nálezu TS.

5. Odkaz na obrazovou či fotografickou dokumentaci.

6. Popis TS, určení tvaru a provenience, rozměry.

7. Germánské nálezy z kontextu s TS, jiné chronologicky či jinak důležité nálezy z lokality.

8a. Datace TS (v absolutních datech).

8b. Datace germánských nálezů z kontextu s TS.

9a. Citace literatury k popisované TS.

9b. Uložení – instituce, invent. nebo přír. číslo, příp. sáček.

9c. Analogie k TS, příp. další zajímavé poznámky k lokalitě.

10. Další nálezy římské provenience na lokalitě.

V 1. části katalogu eviduji 104 kusů sigillaty, celkem ale 113 zlomků a celých nádob^10 (více zlomků pravděpodobně pocházejících z jedné nádoby je bráno jako jeden kus) z 52 lokalit (40 sídlišť, 6 pohřebišť či ojedinělých hrobů z doby římské a DSN, 3 lokality nebylo možné zařadit a 3 druhotné kontexty) s jistými, zrevidovanými nálezy TS včetně těch, které jsou dnes sice nerevidovatelné, ale byly náležitě publikovány v soupisech V. Sakaře. Zařadil jsem zde i lokality se zrevidovanými nálezy TS z mladších kontextů, ty však do rozborů podílů provenience a tvarů nezohledňuji, neboť u nich není jistota, zda byly původně nalezeny na některé lokalitě z doby římské v Čechách; těmto nálezům je věnována náležitá pozornost na jiném místě (kap. 11) – tab. 1 a 2, mapa 1 a 2.

Tab. 1 Přehled kategorií TS z Čech v 1. části katalogu.
Tab. 1 Übersicht der Kategorien von Terra Sigillata aus Böhmen im 1. Katalogteil.

TS 1.–3. stol.

pozdní TS

neurčitelná TS

mladší kontexty

celkem

79

10

10

5

104 ks

76 %

9,6 %

9,6 %

4,8 %

100 %

42 lokalit

4 lokality

5 lokalit

5 lokalit

Do 2. části soupisu jsem zařadil dalších 24–25 ks z 16 (9 sídlišť, 1 pohřebiště, 5 lokalit nebylo možné zařadit a 1 druhotný kontext) buď zatím nerevidovatelných (badatelsky nepřístupných) lokalit ze standardních archeologických výzkumů či prospekcí, dále staré již nerevidovatelné nálezy s nejistým určením (mohlo např. jít o jiný druh římské či dokonce jiné pravěké keramiky) a nakonec staré nálezy s nejistou lokalizací (nemusejí nálezově pocházet z Čech) – tab. 3.

V dodatkové části jsou pouze stručně zmíněny instituce s jednotlivými kusy nebo soubory TS, u které je jistý (nebo velmi pravděpodobný) její původ z mimočeských lokalit.

Do následujících výpočtů procentních podílů jednotlivých výrobních oblastí TS a podílů tvarů TS však kvůli zkreslení zahrnuji pouze 79 kusů TS 1.–3. stol. ze 42 lokalit – bez neurčitelných jedinců (10 ks),11 dále bez tzv. pozdní TS (10 ks ze 4 lokalit – pozdní argonská sigillata a severoafrická TS chiara)12 a také bez TS z mladších kontextů (5 ks z 5 lokalit – stěhování národů, raný středověk, novověk;13 pouze s výjimkou fragmentu z Koštic^14). Počty kusů TS z jednotlivých výrobních oblastí rozděluji v tabulkách do dvou čísel – první údaj znamená počet jistě určených kusů, druhý údaj počet kusů zařazených jen pravděpodobně ke konkrétní výrobní oblasti. Do procentuálního vyjádření ale oba údaje sčítám. Stejně postupuji v případě hodnocení podílů tvarů hladké sigillaty.

Při určování provenience a datace TS vycházím z obecně používaných studií, které vždy uvádím na začátku kapitol k jednotlivým produkčním oblastem. Při datování sigillaty je v předkládaném katalogu uváděna doba její výroby. Datace objektů se drží vymezených chronologických stupňů (podle Eggerse), upravených pro území Čech v době římské a stěhování národů (Droberjar 1999a, 2008, Salač 2008).

Autorem části vyobrazení a fotografií jednotlivých kusů TS nebo germánské keramiky je autor této práce, část dokumentace pořídila či upravila G. Halama-Leite (též sazba kreseb a fotografií TS). Některá vyobrazení jsou převzata z literatury citované u příslušných lokalit v katalogovém soupisu či v popiscích tabulek, map a obrázků.

Mapa 1 Nálezy terry sigillaty v Čechách (plné kolečko – lokality uvedené v 1. části katalogu; kroužek – lokality uvedené ve 2. části katalogu).
Karte 1 Funde der Terra Sigillata in Böhmen (voller Kreis – im 1. Katalogteil zusammengestellte Fundstellen; leerer Kreis – im 2. Katalogteil zusammengestellte Fundstellen).

Mapa 2 Terra sigillata z 1. části katalogu (plné kolečko – lokality s TS 1.–3. stol.; čtvereček – lokality s tzv. pozdní TS 4.–5. stol.; kroužek – TS z mladších kontextů (d. stěhování národů, středověk, novověk).
Karte 2 Terra Sigillata in Böhmen, 1. Katalogteil. Voller Kreis – Fundstellen der TS aus dem 1.–3. Jh.; kleines Quadrat – Fundstellen der späten TS aus dem 4.–5. Jh.; leerer Kreis – TS aus den jüngeren Kontexten (Völkerwanderungszeit, Mittelalter, Neuzeit).

Tab. 2 Katalog – 1. část (lokality 1–52). Přehled nálezů TS v Čechách + nálezový kontext, určení, datace a přítomnost dalších artefaktů římské provenience.
Tab. 2 Katalog – 1. Teil. Zusammenstellung der Funde von Terra Sigillata aus Böhmen mit den Angaben über Fundkontext, Bestimmung, Datierung und Vorkommen der anderen Artefakte römischer Provenienz.

Tab. 3 Katalog – 2. část (lokality č. 53–68). Přehled nálezů TS v Čechách + nálezový kontext, určení, datace a přítomnost dalších artefaktů římské provenience.
Tab. 3 Katalog – 2. Teil. Zusammenstellung der Funde von Terra Sigillata aus Böhmen mit den Angaben über Fundkontext, Bestimmung, Datierung und Vorkommen der anderen Artefakte römischer Provenienz.

2.2 Registr lokalit s nálezy terry sigillaty v Čechách

1. ČÁST KATALOGU

1. BEROUN, Havlíčkova ul. (okr. Beroun, Středočeský kraj)

2. BEROUN, Plzeňské předměstí (okr. Beroun, Středočeský kraj)

3. ČELÁKOVICE (okr. Praha-východ, Středočeský kraj)

4. ČERNÍN (okr. Beroun, Středočeský kraj)

5. DOBROMĚŘICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

6. DOBŘICHOV (okr. Kolín, Středočeský kraj)

7. DOLÁNKY (okr. Louny, Ústecký kraj)

8. HOLUBICE (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

9. HOSTÍN (okr. Mělník, Středočeský kraj)

10. HOSTIVICE (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

11. HŘIVICE (okr. Louny, Středočeský kraj)

12. CHOTĚŠOV (okr. Plzeň-jih, Plzeňský kraj)

13. KOŠTICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

14. KŠELY (okr. Kolín, Středočeský kraj)

15. KUTNÁ HORA-SEDLEC (okr. Kutná Hora, Středočeský kraj)

16. LIBĚŠOVICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

17. LITEŇ (okr. Beroun, Středočeský kraj)

18. LOVOSICE, U garáží ČSAD (okr. Litoměřice, Ústecký kraj)

19. LOVOSICE, neznámá poloha (okr. Litoměřice, Ústecký kraj)

20. LUŽICE (okr. Most, Ústecký kraj)

21. MIKULOVICE (okr. Pardubice, Pardubický kraj)

22. MOČOVICE (okr. Kutná Hora, Středočeský kraj)

23. NEBOVIDY, Nad pilou (okr. Kolín, Středočeský kraj)

24. NEBOVIDY, Autosalon Vaňkát (okr. Kolín, Středočeský kraj)

25. NERATOVICE (okr. Mělník, Středočeský kraj)

26. NÝŘANY (okr. Plzeň-sever, Plzeňský kraj)

27. OBŘÍSTVÍ (okr. Mělník, Středočeský kraj)

28. OPOLANY (okr. Nymburk, Středočeský kraj)

29. OSICE (okr. Hradec Králové, Královéhradecký kraj)

30. PRAHA-BUBENEČ/PODBABA (Praha 6, hl. m. Praha)

31. PRAHA-ĎÁBLICE (Praha 8, hl. m. Praha)

32. PRAHA-HRADČANY (Praha 1, hl. m. Praha)

33. PRAHA-KBELY (Praha 9, hl. m. Praha)

34. PRAHA-VRŠOVICE (Praha 4, hl. m. Praha)

35. PRAHA-ZLIČÍN (Praha 5, hl. m. Praha)

36. PŘERUBENICE (okr. Rakovník, Středočeský kraj)

37. PŘEŠŤOVICE (okr. Strakonice, Jihočeský kraj) – sídliště

38. SEDLEC (okr. České Budějovice, Jihočeský kraj)

39. SLAVHOSTICE (okr. Jičín, Královéhradecký kraj)

40. STEHELČEVES (okr. Kladno, Středočeský kraj)

41. STŘÍBRO (okr. Tachov, Plzeňský kraj)

42. TATCE (okr. Kolín, Středočeský kraj)

43. TIŠICE (okr. Mělník, Středočeský kraj)

44. TŘEBUSICE (okr. Kladno, Středočeský kraj)

45. TUCHLOVICE (okr. Kladno, Středočeský kraj)

46. TUKLATY (okr. Kolín, Středočeský kraj)

47. ÚDLICE (okr. Chomutov, Ústecký kraj)

48. VELKÉ PŘÍLEPY, V okraj obce (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

49. VELKÉ PŘÍLEPY, SV od obce (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

50. VRCHNICE (okr. Chomutov, Ústecký kraj)

51. ZÁVIST, k. ú. Lhota, o. Dolní Břežany (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

52. ŽALANY (okr. Teplice, Ústecký kraj)

2. ČÁST KATALOGU

1. BŘEZNO (okr. Louny, Ústecký kraj)

2. DUCHCOV (okr. Teplice, Ústecký kraj)

3. HOSTOMICE (okr. Teplice, Ústecký kraj)

4. JAROMĚŘ (okr. Náchod, Královéhradecký kraj)

5. LIBENICE (okr. Kolín, Středočeský kraj)

6. LOVOSICE, Resslova ul. (okr. Litoměřice, Ústecký kraj)

7. NIŠOVICE (okr. Strakonice, Jihočeský kraj)

8. POLEPY (okr. Kolín, Středočeský kraj)

9. POOHŘÍ (SZ Čechy)

10. PRAHA-STARÉ MĚSTO (Praha 1, hl. m. Praha)

11. PŘEŠŤOVICE (okr. Strakonice, Jihočeský kraj) – pohřebiště

12. SOBČICE (okr. Jičín, Královéhradecký kraj)

13. SOBĚSUKY (okr. Chomutov, Ústecký kraj)

14. STÍČANY – HROCHŮV TÝNEC (okr. Chrudim)

15. STRADONICE (okr. Beroun, Středočeský kraj)

16. ZÁHOŘÍ u Žatce (okr. Louny, Ústecký kraj)

2.3 Katalog nálezů terry sigillaty v Čechách – 1. část (lokality s jistými nálezy terry sigillaty)

1. BEROUN, Havlíčkova ulice (okr. Beroun, Středočeský kraj)

1. V rámci záchranného archeologického výzkumu v JZ sektoru původního středověkého města byl v Havlíčkově ulici proveden kontrolní řez 3,5 × 14 m, který mj. odhalil část germánského sídliště (datovaného do st. B2– C1a) se zajímavým výrobním objektem F se šachtovou železářskou pecí typu Loděnice.

2. Sídliště, obj. A–D.

3. Záchranný výzkum 1995 (M. Ježek, ARÚ Praha).

4. Jančo 2004; Břicháček – Košnar 1998, 73–74.

5. Terra sigillata (kresba 1a – Jančo 2004, 481–482, obr. 5:9).

6. Zlomek okraje Drag. 33. Rheinzabern–Westerndorf. Povrch lesklý, červené barvy.

8a. Pol. 2.– pol. 3. stol. n. l.

9a. Jančo 2004, 481–482, obr. 5:9.

9b. ARÚ Praha.

9c. Rozsáhlé zdroje železné rudy v okolí sídliště; jeho výhodná poloha v blízkosti brodu přes Berounku na staré komunikaci spojující Čechy se západem (tzv. Norimberská a Řezenská cesta).

10. Zlomky provinciální keramiky – 4 zl. tzv. keramiky cihlové barvy (obj. B, F a z okolí obj. F); 3 zl. tzv. jemné šedé keramiky (okolí obj. A–D a obj. F); fragment keramiky s pískovaným povrchem (obj. F); dále není vyloučeno, že zlomky bronzových plíšků pocházejí z římských bronz. nádob.

1. b)

2. Sídliště, začišťování plochy 1/2 k hradbě, okolí obj. F.

5. Terra sigillata (foto 1b, kresba 1b – Jančo 2004, 478–480, obr. 5:10).

6. Zlomek dna pravděpodobně Drag. 18/31. Lezoux, Mapi(llus). Na dně v kruhu kolek ..API a na spodku ryté graffito X formy. Povrch lesklý, červené barvy; prům. spodku 30 mm.

8a. 120–150 n. l.

9a. Jančo 2004, 478–480, obr. 5:10.

9b. ARÚ Praha.

9c. CGP: Pl. 166:7–8, 169.

2. BEROUN, Plzeňské předměstí (okr. Beroun; Středočeský kraj)

1. Rozsáhlé sídliště na pravobřeží Berounky, levém břehu říčky Litavky; datováno do starší d. římské (st. A–B2). Výzkumem zjištěno 11 zahloubených chat, nadzemní kůlové objekty, železářské pece a další různé sídlištní jámy.

2. Zahloubená chata (obj. č. 102/80).

3. Záchranný výzkum 1979–1980 (P. Břicháček, P. Charvát, V. Matoušek, ARÚ Praha).

4. Břicháček – Charvát – Matoušek 1983; Ničová 2013, 36, 75–76, 82–83, 89, tab. 30–31, 36; Kacl 2012, 130.

5. Terra sigillata (foto 2a).

6. Zlomek těla Drag. 37. Lezoux, Ianuaris I. Výzdoba: vejcovec (Rogers B28 – CGP: Fig. 17:1), klikatkové dělící lišty (Rogers A23), krátké perlovcové články a sedmičlenné rozetky, Eros a Psyché (Osw. 373), Tritón (Osw. 25) na ozdobném sloupku, bojovník se dvěma meči? (Osw. 196). Keramická hmota velmi homogenní, velmi jemně plavená, tvrdě pálená, barvy oranžovohnědé. Povrch s matným leskem, barvy hnědočervené; uvnitř výborně zachovalý, vně reliéf místy mírně obitý a setřelý. S. 8 mm, v. 59 mm, š. 82 mm.

7. Zlomky germánské keramiky, mazanice, zvířecí kosti.

8a. 125–150 n. l.

8b. Stupně R A–B1.

9a. Halama 2007, 197, obr. 1:3.

9b. ARÚ Praha.

9c. CGP: Pl. 69:9.

10. Dvě porýnské silně profilované spony (typ A 19a), zlomky římsko-provinciální keramiky (panonská páskově malovaná keramika a šedá jemná keramika), skleněné korálky.

2. b)

2. Zahloubená chata (č. 70/80).

4. Ničová 2013, 31, 71–72, tab. 27.

5. Terra sigillata (foto 2b, kresba 2b).

6. Okrajový fragment mísovité nádoby s částí reparačního otvoru, snad Drag. 37. Středogalské dílny? Keramická hmota velmi jemně plavená, homogenní, barvy růžovohnědé. Povrch velmi dobře zachovalý, barvy tmavě hnědočervené, matný lesk. S. 5–5,5 mm, v. 20 mm, š. 31 mm, vnější prům. ústí cca 200–220 mm. Na spodním okraji fragmentu relikt okrouhlého provrtu – pravděpodobně doklad opravy nádoby.

7. Zlomky germánské keramiky, část keramického přeslenu, zvířecí kosti, štípaná industrie.

8a. 2. století n. l.

8b. Stupně R B1–B2.

9b. ARÚ Praha.

3. ČELÁKOVICE (okr. Praha–východ, Středočeský kraj)

1. Sídliště v poloze V Rybníčkách. Polykulturní lokalita na jižním okraji Čelákovic; záchrannými výzkumy v letech 2005–2007 při stavbě inž. sítí, komunikace a RD zjištěny sídlištní objekty z doby římské.

2. Ppč. 986; zahloubená chata s reliktem železářské pece (obj. č. 17).

3. Záchranný výzkum 2005 (J. Špaček, P. Snítilý, M Čelákovice).

4. Snítilý 2008.

5. Terra sigillata (foto 3a, kresba 3a).

6. Okrajový zlomek Drag. 37 s pokusem o provrt (za účelem scelení nádoby?). Rheinzabern? Keramická hmota homogenní, jemně plavená, tvrdě pálená, barvy oranžovohnědé; povrch barvy hnědočervené, matného lesku, místy jemně poškrábaný. Povrch částečně odlámaný (více vně), materiál fragmentu vrstevnatě rozpraskán. S. 9–10 mm, v. 55 mm, š. 52 mm, vnější prům. ústí cca 280–300 mm. Při levé hraně zlomku těsně pod okrajem zjištěn pozůstatek pokusu o provrtání (okrouhlý důlek o prům. 5 × 6 mm, hloubka 3 mm); registrujeme zde pravděpodobně nezdařený pokus o scelení nádoby.

7. Zlomky germánské keramiky, část bronz. spony (jehla s částí oboustranného vinutí), bronzová (opasková?) průvlečka, část železného nože, keramický přeslen, polotovar hřebene, několik kamenných brousků, velký opukový kámen oválného tvaru.15

8a. Pol. 2.–pol. 3. stol. n. l.

8b. Stupeň R C1.

9a. Halama 2007, 195–196, 201, obr. 3:4.

9b. MM Čelákovice; přír. č. 318/05.

3. b)

2. Ppč. 982/48; zahloubená chata (obj. č. 40).

3. Záchranný výzkum 2007 (J. Špaček, P. Snítilý, M Čelákovice).

4. Snítilý 2010, 34.

5. Terra sigillata (foto 3b, kresba 3b).

6. Zlomek těla reliéfní mísy Drag. 37. Lezoux, Cinnamus. Fragment nese kvalitní vystouplý reliéf spodní části obrazového pásu: vertikální sloupek ukončený dutým kotoučkem prozrazuje členění výzdoby metopovým stylem, vpravo je spodní část pravé nahé nohy lidské postavy a krátký perlovcový článek (astragal). Keramický materiál homogenní, tvrdý výpal, barvy červenohnědé s růžovým nádechem; povrch velmi dobře zachovalý, barvy tmavě hnědočervené, matného lesku. S. 7 mm, v. 45 mm, š. 33 mm.

7. Zlomky germánské keramiky, mazanice, strusky, uhlíky.

8a. 140–170 n. l.

8b. Stupeň R C1.

9a. Halama 2009a, 875, 878, obr. 1:4–5 a 2:3.

9b. MM Čelákovice; přír. č. 23/07.

9c. CGP: Pl. 157:1–2, 158:16, 159:26, 160:39, zvláště Pl. 161:50, též Fig. 47.

3. c)

2. Ppč. 982/46; zahloubená chata (obj. č. 50).

5. Terra sigillata (foto 3c, kresba 3c).

6. Velmi malý odštípnutý fragment reliéfní nádoby těžko určitelného tvaru, snad Drag. 37. Rheinzabern? Keramický materiál homogenní, tvrdý výpal, barvy cihlově červené; povrch dobře zachovalý, ale na reliéfu poškrábaný, barvy hnědočervené. S. 5 mm, 7 × 6 mm.

8a. Pol. 2.–pol. 3. stol. n. l.

9a. Halama 2009a, 875, obr. 1:1 a 2:2.

9b. MM Čelákovice; přír. č. 23/07.

4. ČERNÍN (okr. Beroun, Středočeský kraj)

1. Polykulturní lokalita v JV části katastru obce. V rámci výzkumu při stavbě výrobní haly f. Kostal došlo též k odkryvu části germánského sídliště, datovaného do pol. 2.–pol. 3. stol.

2. Zásobní jáma (obj. č. 178).

3. Záchranný výzkum 2001–2002 (D. Stolz, ÚAPPSČ).

4. Stolz 2005, 4–5, 78, 86–93.

5. Terra sigillata (foto 4a, kresba 4a).

6. Zlomek okraje Drag. 37. Lezoux, Cinnamus (ovolo CGP: Pl. 47:1). Výzdoba: vejcovec (Rogers B223), perlovec (CGP: Fig. 47:1,2), malý relikt neurčitelného reliéfního motivu. Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, barvy cihlové s růžovým nádechem; povrch vysokého lesku, tmavě hnědočervený. S. 5–6 mm, v. 64 mm, š. 60 mm.

7. Zlomky germánské keramiky.

8a. 150/155–170/175 n. l.

8b. Stupně R B2b–C1.

9a. Halama 2007, 196, 201, obr. 3:8.

9b. ÚAPPSČ.

9c. CGP: Fig. 47:1 a Pl. 157–163. Autor výzkumu připomíná, že lokalita leží na předpokládané pravěké a středověké stezce spojující střední Čechy s Plzeňskem a Bavorskem.

10. Stříbrný denár císaře Trajána (98–117) a zl. provinciální spotřební keramiky.

4. b)

2. Kulturní vrstva (sektor XXIII-118).

5. Terra sigillata (foto 4b, kresba 4b).

6. Zlomek okraje Drag. 37 (?). Neurčitelný fragment (nejde o jihogalskou TS). Keramická hmota velmi jemně plavená, tvrdě pálená, barvy cihlově červené s růžovým nádechem; povrch lesklý, tmavě hnědočervený, místy odřený. Pův. s. ?, v. 12 mm, š. 19 mm.

8a. Jen rámcově 2.–1. pol. 3. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 196, 201, obr. 3:10.

9b. ÚAPPSČ.

4. c)

2. Mírně zahloubená chata (obj. 36).

5. Terra sigillata (foto 4c, kresba 4c).

6. Zlomek těla Drag. 37. Rheinzabern, Perpetuus? (Bernhardova skupina III b?). Výzdoba: medailon (pravděpodobně Ri–Fi: K47), vlys z květinových lístků? (Ri–Fi: R49?). Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, barvy růžovočervené; povrch matně lesklý, tmavě červený. S. 6–9 mm, v. 24 mm, š. 34 mm.

7. Zlomky germánské keramiky.

8a. 220/235–245/260 n. l.

8b. Stupně R B2b–C1.

9a. Halama 2007, 196–197, 201, obr. 3:9.

9b. ÚAPPSČ.

9c. Lu–Ri: Tf. 237: 2,11.

5. DOBROMĚŘICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

1. Poloha Za dvorem (č. kat. 78/1). Při stavbě železniční dráhy došlo k rozrušení minimálně tří kostrových hrobů doby stěhování národů (st. D2–D3).

2. Kostrový hrob.

3. 1873.

4. Mertz 1881, 91–92; Svoboda 1965, 240.

5. Terra sigillata (foto 5, kresba 5).

6. Provrtaný, nepravidelně okrouhlý zlomek (závěsek) těla nádoby neurčitelného tvaru. Neurčitelný fragment (nejde pravděpodobně o jihogalskou ani středogalskou TS). Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, barvy cihlově červené; povrch barvy tmavě hnědočervené, matného lesku, jemně oprýskaný. S. 6,5 mm; v. 36 mm, š. 41 mm.

7. Keramická nezdobená nádoba na kruhu točená, kostěný hřeben obloukovité rukojeti s bronz. nýty, bronz. průvlečka, zl. bronz. plechu.

8a. 2.–3. stol. n. l.?

8b. Stupně R D2–E1.

9a. Sakař 1970, 4; Halama 2007, 201, obr. 3:1; 2011, 358, obr. 9.

9b. M Louny; inv. č. A 1476.

6. DOBŘICHOV (okr. Kolín, Středočeský kraj)

1. Poloha Na přední obci. Povrchovými sběry byla objevena nová sídlištní lokalita severně od Dobřichova, v severní části pole „Na přední obci,“ na levém břehu Výrovky. Ze sídliště disponujeme hlavně nálezy keramiky, veškeré nálezy mohou být datovány do 2.–3. století.

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr 1998.

4. Droberjar 1999b, 177–179.

5. Terra sigillata (foto 6, kresba 6).

6. Zlomek těla Drag. 37. Středogalské dílny. Výzdoba: relikt neurčitelného úponku. Keramická hmota červenohnědé barvy, jemně plavená a tvrdě pálená; povrch lesklý, oranžovočervený. S. 6 mm, v. 28 mm, š. 38 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Droberjar 1999b, 177–179; Halama 2007, 201, obr. 5:4.

9b. NM Praha.

7. DOLÁNKY (okr. Louny, Ústecký kraj)

1. Vrch Rubín. Při polních pracích a úpravách terénu zde byly nalézány četné archeologické artefakty z různých období. Většina nálezů ze starší d. římské, některé však lze datovat i do mladší d. římské.

2. Areál rozrušeného sídliště.

3. 2. pol. 19. stol.

4. Sakař 1966, 608; 1970, 29 a 54; Droberjar 2002a, 57; Kacl 2012, 134.

5. Terra sigillata (foto 7a, kresba 7a – Sakař 1956, 53, obr. 1:1 + inventární karta M Chomutov).

6. Dva (původně slepené) zlomky těla Drag. 37. Rheinzabern, Lucanus? (určitě však Bernhardova skupina Ia–b). Výzdoba (společně): dvojitý medailon? (Ri–Fi: K56), hlava Fauna? (Ri–Fi: M17 nebo M17a). Nyní je revidovatelný pouze menší z nich. Keramická hmota jemně plavená, dobře pálená, cihlově oranžové barvy; povrch lesklý, hnědočervené barvy, je však velmi poškozený – z obou stran obitý a olámaný, lépe zachovány jen malé plochy. Z reliéfní výzdoby je čitelný pouze velmi malý relikt úzkého medailonu se zářezy z vnitřní strany; v. 30 mm, š. 28 mm (Halama 2007, obr. 5:2). U druhého zlomku se pouze zachovaly dvě překresby – na inv. kartě německého lístkového inventáře z M v Chomutově (Halama 2007, obr. 9:8) a kresba publikovaná H. Preidelem (1930a, 170, obr. 148b) – Halama 2007, obr. 9:9.

8a. Po 175/178–190/200 n. l.

9a Preidel 1930a, 170; Sakař 1956, 53, obr. 1:1; 1970, 29 a 54; Halama 2007, 201, obr. 5:2, 9:8–9.

9b. M Chomutov, inv. č. CV-S 8509/1.

9c. Lu–Ri: Tf. 163:14.

10. Fragment terčovité vykládané spony, fragmenty nejméně dvou skleněných nádob a skleněné korále.

7. b)

5. Terra sigillata (foto 7b, kresba 7b).

6. Zlomek těla Drag. 37. Středogalské dílny. Výzdoba: perlovec Rogers A15?, části neurčených florálních úponků a listů. Keramická hmota velmi jemně plavená, tvrdě pálená, tmavě oranžové (oranžovohnědé) barvy; povrch matně lesklý, světle hnědočervené barvy, reliéfní výzdoba velmi dobře zachovalá, jen místy mírně obitá. S. 8 mm, v. 34 mm, š. 55 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 201–202, obr. 5:1.

9b. M Chomutov, inv. č. 8508.

7. c)

5. Terra sigillata (foto 7c, kresba 7c).

6. Zlomek těla Drag. 54 (podtyp Ludowici VMg). Středogalské dílny. Výzdoba: barbotino – florální motivy (úponky, listy). Keramická hmota velmi jemně plavená, tvrdě pálená, barvy světle oranžovohnědé; povrch barvy světle hnědočervené, vysokého lesku. Zachována část barbotinové výzdoby, místy ale otlučené, v podobě blíže neidentifikovatelných florálních motivů (snad úponků, lístků). S. 4,5–6 mm, v. 34 mm, š. 38 mm.

8a. 2. pol. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 201–202, obr. 5:3.

9b. M Chomutov, inv. č. 1067.

9c. O&P: Pl. 79:8–14; Gose 1950, 15, Fig. 10.

8. HOLUBICE (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

1. Kozákova zahrada (č. kat. 89). Při sondážním výzkumu v letech 1976–1989 objeveno sídliště z doby římské – odkryty dvě zahloubené chaty a 19 různých jam. Většina objektů ze starší d. římské, jeden objekt datován do mladší d. římské.

2. Sídlištní jáma, patrně výrobního charakteru.

3. Systematický výzkum 1981 – sonda (V. Sakař, NM Praha).

4. Sakař 1984, 32–33; 1997.

5. Terra sigillata (foto 8, kresba 8).

6. Zlomek těla Drag. 37. Středogalské dílny? Výzdoba: část neurčitelného vejcovce. Keramický materiál velmi jemně plavený, tvrdě pálený, barvy oranžovohnědé; povrch vykazuje matný lesk, je hnědočervené barvy a výborně zachovalý. S. 7 mm, v. 27 mm, š. 18 mm.

7. Keramika, mazanice, jehla bronz. spony.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 202, obr. 4:4.

9b. NM Praha, inv. č. 417882.

10. Zlomky provinciální keramiky; L. Rypka (2012, 84–88) eviduje min. 12 zlomků – žlutooranžovou, dále jemnou a hrubou šedou keramiku.

9. HOSTÍN (okr. Mělník, Středočeský kraj)

1. Již neznámá poloha v k. ú. obce Hostín, podle dobového popisu byl objekt součástí sídliště ležícího na terasovitém ostrohu nad starým řečištěm u Hostína. Oba zlomky sigillaty pocházejí z jedné sídlištní jámy.

2. Sídlištní jáma (cca 3 × 3 m; hl. 0,6 m) s ohništěm v JZ cípu; jde o smíšený nálezový celek – keramika lužická, středo- až pozdně laténská a z doby římské.

3. Výzkum zač. 20. stol. (J. L. Píč).

4. Píč 1908–1909, 196–7.

5. Terra sigillata (foto 9a, kresba 9a).

6. Zlomek těla Drag. 37. Lezoux, Laxtucissa. Výzdoba: vejcovec (Rogers B105), perlovec (Rogers A12?); vícelaločný list (Déch. 1168 – Rogers H27), páv (Déch. 1027). Keramický materiál velmi jemně plavený, tvrdě pálený, barvy červenohnědé s růžovým nádechem; dobře zachovalý povrch matného lesku je původně hnědočervené barvy, nyní tmavé skvrny (sekundárně přepálený). S. 6–7 mm; v. 44 mm; š. 40 mm.

7. Zlomky keramiky (latén, d. římská, raný středověk), mazanice, kostěné šídlo, zvířecí kosti.

8a. 150–170 n. l.

8b. Stupně R B2–C (germánská keramika).

9a. Sakař 1956, 53–54, obr. 3:2; 1970, 30; Motyková-Šneidrová 1967, 20; Halama 2007, obr. 4:2; Sedláček – Halama – Jílek 2008, 171–173, obr. 10:2.

9b. NM Praha, inv. č. 5033.

9c. CGP: Pl. 97:2.

9. b)

5. Terra sigillata (foto 9b, kresba 9b).

6. Zlomek těla Drag. 37. Středogalské dílny. Výzdoba: relikt neurčitelného vejcovce. Keramický materiál velmi jemně plavený, tvrdě pálený, barvy cihlově červené s růžovým nádechem; povrch vykazuje vysoký matný lesk, je hnědočervené barvy a výborně zachovalý. S. 7 mm, v. 36 mm, š. 30 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 202, obr. 4:1; Sedláček – Halama – Jílek 2008, 171–173, obr. 10:1.

9b. NM Praha, inv. č. 5034.

10. HOSTIVICE (okr. Praha-západ, Středočeský kraj)

1. Palouky. Na východním okraji obce při výstavbě logistických hal f. GRONT ČR, s. r. o. (v rámci areálu Tulipan Park) nový záchranný výzkum rozsáhlého kostrového pohřebiště (75 hrobů) z mladší fáze doby stěhování národů (1. pol. 6. stol.). V r. 2002 taktéž v areálu Tulipan Park proběhl výzkum sídliště z mladší fáze d. stěhování národů a došlo i k odkryvu 3 soudobých studní.

2. Kostrový hrob (č. H 1908) – TS v místě krku pohřbeného.

3. Záchranný výzkum 2011 (D. Daněček, K. Smíšek, M Roztoky).

4. Daněček – Smíšek 2014 + ústní informace D. Daněčka; Pleinerová 2005.

5. Terra sigillata (foto 10, kresba 10).

6 Malý fragment mírně lichoběžníkovitého tvaru z těla nádoby neurčitelného tvaru. Neurčitelný fragment (nejde o jihogalskou ani středogalskou TS). Keramický materiál jemně plavený, homogenní, barvy hnědočervené; povrch zevnitř zcela setřelý, vně místy zachován, červenohnědé barvy. Zhruba uprostřed (mírně vysunut k nejužší straně) je okrouhlý provrt s vnitřním průměrem 3 mm, který svědčí o druhotné funkci fragmentu jako jednoduchého přívěsku. Vzhledem ke značnému otření jak povrchu, tak i lomů byl takto užíván zřejmě delší dobu. S. 5 mm, v. 23 mm, š. 21 mm.

7. Jantarový korál, klešťovitá spona, frg. zlacené spony s vrubořezovou výzdobou, plechová kruhová nášivka, keramický hrnec, hliněný přeslen.

8a. Konec 2.–5. stol. n. l.

8b. Rámcově 1. pol. 6. stol. (předběžná datace).

9a. Halama 2012, 23–24 (za umožnění dokumentace TS a další informace o výzkumu děkuji D. Daněčkovi).

9b. M Roztoky (č. sáčku 14027).

10. Mince s provrtem a další.

11. HŘIVICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

1. Již neznámá poloha v k. ú. obce Hřivice, zlomek TS nalezen spolu se střepy na rozrušeném sídlišti ze starší d. římské.

2. Areál sídliště.

3. Staré sběry, před 1950.

4. Sakař 1956, 54; 1958.

5. Terra sigillata.

6. Provrtaný zlomek těla nádoby neurčeného tvaru, upravený jako kulatý závěsek. Provenience neučena (o jihogalskou TS nejde). 35 × 28 mm.

8a. 2. stol. n. l. (V. Sakař na základě materiálu řadil k sigillatě antoninovského období).

9a. Sakař 1956, 54; 1970, 54.

9b. Původně M Hřivice, inv. č. 121; nyní již nerevidovatelný.

12. CHOTĚŠOV (okr. Plzeň-jih, Plzeňský kraj)

1. Dobřanská pole. V této poloze doloženo zřejmě rozlehlé germánské sídliště (odhadovaná plocha 4–5 ha); keramický materiál od st. B1 po 4. stol.

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr 1999 (M. Řezáč).

4. Halama 2004, 24.

5. Terra sigillata (foto 12, kresba 12).

6. Zlomek spodní části těla s náběhem ke dnu pravděpodobně Drag. 31 (podtyp Ludowici Sb). Rheinzabern. Keramický materiál jemně plavený, homogenní, dobře pálený, cihlově hnědooranžové barvy; povrch barvy hnědočervené, v jednom místě světlý otisk prstu (vzniklý při výrobě), v jednom místě oprýskaný, matného lesku. S. 6 mm, ve spodní části přecházející ke dnu 8 mm, v. 52 mm, š. 49 mm.

8a. 2. pol. 2.–1. pol. 3. stol. n. l.

9a. Halama 2004, 24–25, obr. 2:4.

9b. ZČM Plzeň; registr. č. RP 99/34.

9c. Gose 1950, 13, Tf. 8; O&P: 182–184, Pl. XLVI–XLVII.

10. Šarnýr. spona s křidélky t. Riha 6.7.11 (dat. B1c) – detektor. nález (Droberjar – Metlička – Řezáč 2011, 308, 311, obr. 5:4); antoninian Diocletiana (Militký 2013, 255).

13. KOŠTICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

1. Při rozšiřování silnice mezi Košticemi a Vojnicemi byla porušena jáma – raně středověká obilnice hruškovitého tvaru. Zlomek TS byl nalezen ve vyházené hlíně.

2. Pravděpodobně z raně středověké zásobní jámy.

3. Záchranný výzkum před 1956 (J. Kudrnáč).

4. Sakař 1956, 54 a 56; Zápotocký 1965, 290.

5. Terra sigillata (foto 13 – podle Sakař 1956, 54 a 56, obr. 3:4).

6. Zlomek těla Drag. 37. Rheinzabern, skup. Bernhard Ib? (Arvernicus–Lutaevus??, event. Cerialův okruh). Výzdoba: vejcovec (Ri–Fi E2?), perlovec (Ri–Fi O260). Charakter materiálu a povrchu neuveden. S. 5 mm, v. 21 mm, š. 25.

7. Zl. keramiky, uhlíky, zvířecí kosti, několik škeblí, zl. železného kroužku a nepravidelně opracovaný pazourek

8a. 160/170–180/200 n. l.

8b. Doba pozdně hradištní.

9a. Sakař 1956, 54 a 56, obr. 3:4; 1970, 30; Halama 2007, 202, obr. 10:5.

9b. M Litoměřice, č. L 7 (nyní dočasně nepřístupné, určováno pouze z fotografie).

14. KŠELY (okr. Kolín; Středočeský kraj)

1. Severně od obce. Pole mezi silnicí Bylany–Kšely a tokem Bylanky; veškeré nálezy byly získány sběry. Na základě domácí keramiky je sídliště datováno do závěru starší d. římské a do celé mladší d. římské s pravděpodobným přesahem do počátku d. stěhování národů.

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr 1990.

4. Břicháček – Košnar 1993, 136–138.

5. Terra sigillata (foto 14a, kresba 14a – podle Břicháček – Košnar 1993, obr. 1:1).

6. Zlomek okraje a horního nezdobeného pásu Drag. 37. Středogalské dílny. Keramická hmota má tmavě cihlově červenou barvu, jemně plavená a tvrdě vypálená; povrch je lesklé světle červenohnědé barvy; ovalený okraj mírně oprýskaný. S. 4–7 mm, v. 38 mm, š. 29 mm; prům. ústí cca 150–160 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Břicháček – Košnar 1993, 137–138, obr. 1:1.

9b. M Kolín, přír. č. 1/94.

10. 7 římských mincí (Militký 2013, 150–151)

14. b)

3. Povrchový sběr 1991.

4. Břicháček – Košnar 1993, 136–138.

5. Terra sigillata (foto 14b, kresba 14b – podle Břicháček – Košnar 1993, obr. 1:3).

6. Zlomek těla Drag. 37. Lezoux, Cinnamus. Výzdoba: fragmentární – vlevo část pětidílného listu, uprostřed dělící lišta z drobného perlovce, ukončená větším kotoučkem a vpravo malý, dole krátkou rýhou rozdělený kotouček. Keramická hmota je cihlově červená, jemně plavená a tvrdě vypálená; povrch je lesklé světle červenohnědé barvy; místy však odloupnutý a obitý. S. 8–9 mm, v. 44 mm, š. 50 mm.

8a. 140–170 n. l.

9a. Břicháček – Košnar 1993, 137–138, obr. 1:3.

9b. M Kolín, přír. č. 1/94.

15. KUTNÁ HORA-SEDLEC (okr. Kutná Hora, Středočeský kraj)

1. V Mokřinách. Lokalita se nachází na levém břehu Vrchlice na hraně inundačního území (přiléhá k areálu Ústavu nerostných surovin); při několika stavebních činnostech z velké části nenávratně zničena. Materiál získaný sběry a menšími záchrannými akcemi dokládá sídlištní aktivity od mladšího eneolitu po raný středověk, včetně doby římské a d. stěhování národů.

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr (J. Pechočová, M Kutná Hora)

4. Břicháček – Košnar 2000, 44–45.

5. Terra sigillata (kresba 15 – podle Břicháček – Košnar 2000, obr. 1c).

6. Zlomek těla Drag. 37. Středogalské dílny, Mercator II nebo „hrnčíř malého s“. Výzdoba: list (Rogers J51), rozetky (Rogers C171), dvojitý půlkruhový oblouk, úponky. Keramická hmota jemně plavená, tvrdě vypálená, barvy světle cihlově červené; povrch lesklý, tmavě cihlově červený. S. 7 mm, v. 36 mm, š. 43 mm.

8a. 170–190/140–160 n. l.

9a. Břicháček – Košnar 2000, 44–45, obr. 1c; Sakař 1970, 31.

9b. M Kutná Hora.

10. Fragmenty bronz. nádoby (z blíže neznámého místa na katastru obce).

16. LIBĚŠOVICE (okr. Louny, Ústecký kraj)

1. Již neznámá poloha v k. ú. obce Liběšovice, zlomek TS nalezen spolu se střepy na rozrušeném sídlišti ze starší d. římské.

2. Areál sídliště.

3. Staré nálezy (sběry?), před 1950.

4. Sakař 1956, 56.

5. Terra sigillata (foto 16, kresba 16).

6. Zlomek těla Drag. 37. Rheinzabern, Comitialis II (Bernhardova skupina Ib). Výzdoba: medailon (Ri– Fi: K48), nohy amora s ovocným košíčkem? (Ri–Fi: M115). Keramická hmota jemně plavená, tvrdě vypálená, cihlově tmavočervená; povrch barvy hnědočervené, matného lesku. S. 5,5–8 mm, v. 37 mm, š. 32 mm.

8a. Po 175/178–190/200 n. l.

9a. Sakař 1970, 31; Halama 2007, 202, obr. 4:3.

9b. M Žatec, inv. č. Ti 39.

9c. Lu–Ri: Tf. 80:5,9; 82:1.

17. LITEŇ (okr. Beroun, Středočeský kraj)

1. SV okraj obce (lok. Liteň I). Tato lokalita je známá pouze ze sběrů prováděných od 80. let 20. stol., kterými jsou zde prokázány sídlištní aktivity z neolitu, laténu a doby římské (především zlomky keramiky).

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr 17. 3. 2004 (pracovník ÚAPPSČ).

4. Stolz 2007, 34 + ústní informace D. Stolze (ÚAPPSČ).

5. Terra sigillata (foto 17, kresba 17).

6. Malý zlomek těla nádoby TS neurčitelného tvaru. Westerndorf? Keramická hmota jemně plavená, méně tvrdý výpal (slabší otěr), barva cihlově oranžová; vnitřní povrch je odražený, vnější povrch lesklý, hnědočervený, místy oprýskaný. Na vnější straně fragmentu je pozorovatelné mírné odsazení. V. 14 mm, š. 16 mm.

8a. 3. čtvrtina 2.–1. pol. 3. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 202, obr. 3:11.

9b. ÚAPPSČ (sáček č. 60 – sběr 17. 3. 2004).

18. LOVOSICE, u garáží ČSAD (okr. Litoměřice, Ústecký kraj)

1. Poloha u garáží ČSAD. Kostrové pohřebiště (3 hrobové celky) se nalézá na severním úbočí mírného návrší nad říčkou Modlou po pravé straně silnice ze Siřejovic do Lovosic. Především podle výbavy a vůbec úpravy hrobové jámy hrobu 3/89 je pohřebiště datováno do pozdního stupně d. stěhování národů, resp. do 1. pol. 6. stol. (st. E).

2. Porušený kostrový hrob (1/89).

3. Záchranný výzkum 1989 (M Litoměřice).

4. Blažek – Kotyza 1991, 59–61.

5. Terra sigillata (kresba 18 – podle Blažek – Kotyza 1991, obr. 2:1)

6a. Provrtaný zlomek okraje nádoby neurčeného tvaru, upravený jako závěsek. Provenience neučena. Keramický materiál oranžovočervený, otřelý povrch. Rozměry neuvedeny.

7. Skleněný korálek a velký jantarový korál.

8a. Doba římská – stěhování národů.

8b. St. R E (1. pol. 6. stol.).

9a. Blažek – Kotyza 1991, 59–61, obr. 2:1; Droberjar 2002b, 411.

9b. M Litoměřice; č. 46–50/89.

19. LOVOSICE, neznámá poloha (okr. Litoměřice, Ústecký kraj)

1. Lovosice – již neznámá poloha v k.ú. obce. Jde o starý nález, identifikovaný ve sbírkách NM Praha.

2 ?

3. Před 1950 (starý nález).

4. Inventární kniha NM Praha.

5. Terra sigillata (foto 19, kresba 19).

6a. Zlomek těla Drag. 37. Pfaffenhofen, okruh Helenia. Výzdoba: vejcovec Pfaffenhofen 1 (Kellner 1964, Abb. 3:1), větší část laně běžící vpravo s hlavou otočenou doleva (typ Pfaffenhofen 23b – Christlein – Kellner 1969, Abb. 18:2), na pravém okraji pravděpodobně část rozety (? Pons Aeni – Christlein – Kellner 1969, Abb. 21:11); úplně dole velmi malý fragment neurčitelného motivu. Keramická hmota jemně plavená, barvy cihlově červené (oranžové); povrch špatně zachovalý, vně místy setřelý či obitý, matný povlak hnědočervené barvy. S. 10 mm, v. 43 mm, š. 48 mm.

8a. 1. pol. 3. stol. n. l.

9a. Halama 2007, 199, 203, obr. 4:7.

9b. NM Praha, inv. č. 96577.

9c. Karnitsch 1971, Taf. 59:4–5; Gabler 1978, Abb. 7:4; 8:2; 12:13; Kuzmová 1992, 106, Tab. 53:619; Tyszler 1999, 42–44, Tab. 31:1–6; 101–102, 86:4; Weber-Hiden 1996, Taf. 165:2; Kandler-Zöchmann 1997, 166, Tf. 27:1.

20. LUŽICE (okr. Most, Ústecký kraj)

1. Dům č. 3. Oba fragmenty TS získal A. Pobel (pracovník teplického muzea) od p. Oplateka, který je údajně nasbíral v okolí tzv. panského dvoru, spolu s kolekcí keramiky ze st. B2 d. římské. Z katastru obce pochází řada nálezů z d. římské svědčící o intenzivním osídlení.

2. Rozrušené sídliště?

3. Starý nález (sběr) 1901.

4. Motyková-Šneidrová 1963, 33; 1967, 29; Sakař 1956, 56–58; 1970, 32; ústní informace PhDr. P. Budinského (M Teplice).

5. Terra sigillata (foto 20a, kresba 20a).

6. Zlomek těla Drag. 37. Rheinzabern, Comitialis VI (Bernhardova skup. IIa). Výzdoba: dvojitý medailon (Ri–Fi K20a), mořský koník (Ri–Fi T188), vertikální ozdobný článek (Ri–Fi O218). Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, cihlově oranžové barvy; povrch má mírný matný lesk a tmavě hnědočervenou barvu; reliéfní výzdoba místy mírně setřelá. S. 5–8 mm, v. 62 mm, š. 57 mm.

8a. Po 175/178–210/220 n. l.

9a. Halama 2004, 30; 2007, 203, obr. 4:6.

9b. M Teplice; inv. č. 292.

9c. Lu–Ri: Tf. 105:8, 10; Kuzmová 1992, 61, Tab. 14:172.

10. Terčová emailová spona, pozdně římský prsten.

20. b)

5. Terra sigillata (foto 20b, kresba 20b).

6. Zlomek těla Drag. 37. Lezoux, zřejmě Paternus II. Výzdoba: vejcovec (Rogers B234 – CGP: Fig. 30:5), klikatková lišta (Rogers A24?), pravoúhlý rámeček (podobný typu Rogers U13), kozorožec (Déch. 860). Keramická hmota velmi jemně plavená, tvrdě pálená, barvy cihlově oranžové; povrch matného lesku, tmavě hnědočervené barvy; reliéfní výzdoba velmi dobře zachovalá, místy však oprýskaná. S. 6–8 mm, v. 80 mm, š. 115 mm; prům. okraje 220 mm.

8a. 160–190 n. l.

9a. Halama 2004, 30; 2007, 203, obr. 4:5.

9b. M Teplice; inv. č. 293.

9c. CGP: 235–239, Fig. 30.

21. MIKULOVICE (okr. Pardubice, Pardubický kraj)

1. Na Kopci. Záchrannými výzkumy při rozsáhlé výstavbě nových rodinných domů na západním okraji obce odkrývána polykulturní lokalita, mj. se sídlištními objekty z doby římské.

2. Sídlištní jáma (obj. č. 165) – ppč. 258/3.

3. Záchranný výzkum 2007 (R. Sedláček, M Pardubice).

4. Sedláček – Halama – Jílek 2008.

5. Terra sigillata (foto 21a, kresba 21a).

6. 7 zlomků (z okraje, těla i dna) jediné nádoby Drag. 37. Lezoux, Laxtucissa. Výzdoba: vejcovec (zřejmě Rogers B206), perlovec, napravo skákající jelen Osw. 1732 (= kozorožec Déch. 860), doleva běžící medvěd Osw. 1620, skákající panter (Osw. 1509? – též srv. CGP: Pl. 105:13), pravděpodobně lev, prohnutá listovitá ozdoba Rogers K 37 a relikt neidentifikovatelného motivu. Kolek [Lax]TVCI (retrograficky). Keramický materiál homogenní, tvrdý výpal, barvy cihlově červené s růžovým nádechem; povrch barvy (tmavě) hnědočervené, setřelý jen místy; matný lesk patrný jen v omezené míře. Dva zlomky sek. přepálené. Prům. ústí 180 mm, prům. spodku 75 mm.

7. Zlomky germánské keramiky.

8a. 150–170/180 n.l.

8b. St. R B2b-Cl.

9a. Sedláček – Halama – Jílek 2008, 163–171, obr. 4–5, Foto 1–2.

9b. M Pardubice.

9c. Výzdoba: CGP: Tf. 98:9, 14; Weber-Hiden 1996,136, Tf. 43:2; Dekan – Kuzmová 1996, 155, Taf. 11:85. Kolek: CGP: Tf. 97:2, 100:23,24; Walke 1965, 30, Tf. 12:3; Fischer 1981, 95, Abb. 17:94; Fischer 1990, 53, Tf. 1 C,2.

21. b)

1. V Loučkách. Záchrannými výzkumy při rozsáhlé výstavbě nových rodinných domů na západním okraji obce odkrývána polykulturní lokalita, mj. se sídlištními objekty z doby římské (tyto jsou vzdáleny od polohy „Na Kopci'' jen cca 80 m – polohy jsou odděleny pouze potokem).

2. Sídlištní jáma – snad zahloubená chata? (obj. č. 2).

3. Záchranný výzkum 2007 (M Pardubice).

4. Sedláček – Kašpárek – Jílek 2010.

5. Terra sigillata (foto 21b, kresba 21b).

6. Zlomek spodní části těla a dna hladké misky tvaru Drag. 33. Westerndorf? Keramický materiál homogenní, barvy oranžové; povrch zčásti setřelý a poškrábaný, barvy hnědočervené. S. 7 mm, v. 27 mm, š. 54 mm.

7. Zlomky germánské keramiky, tkalcovské závaží, mazanice, zvířecí kosti, kameny.

8a. 4. čtvrtina 2.–1. polovina 3. stol. n. l.

8b. St. R B2b–C1.

9a. Halama 2010b, 410, obr. 20.

9b. M Pardubice.

10. Zl. provinciální spotřební keramiky (žlutooranžová a jemná šedá keramika), tutulovitá spona typu Riha 7.11.2.

21. c)

1. V Loučkách.

2. Zahloubená chata (obj. č. 2443, JZ sektor).

3. Záchranný výzkum 2010 (R. Sedláček, M Pardubice).

4. Sedláček – Švédová 2011 + ústní informace R. Sedláčka (M Pardubice).

5. Terra sigillata (foto 21c, kresba 21c).

6. Zlomek okraje Drag. 37. Rheinzabern? Keramický materiál je homogenní, barvy světlé hnědooranžové; povrch dobře zachovalý, jen mírně na okraji obitý, barvy hnědočervené a matného lesku. S. 8 mm, v. 31 mm, š. 57 mm, prům. ústí cca 240 mm.

7. Zlomky germánské keramiky, větší fragment provinciální keramiky (prstencová miska tzv. šedé keramiky), kostěný hřeben.

8a. Pol. 2.–pol. 3. stol. n. l.

9a. Halama 2012, 29 (za umožnění dokumentace TS a další informace o objektu děkuji R. Sedláčkovi).

9b. M Pardubice.

10. Zl. provinciální spotřební keramiky (prstencová miska tzv. šedé keramiky).

22. MOČOVICE (okr. Kutná Hora, Středočeský kraj)

1. U Studánky (kat. č. 133/I). Bližší nálezové okolnosti nejsou známy, TS nalezena při výzkumu Kl. Čermáka v SZ části obce na pravém břehu Klejnárky. Šlo zřejmě o sídliště většího významu, datované od pol. 2. stol. do průběhu 3. století.

2. Areál sídliště.

3. Starý výzkum, poč. 20. stol. (K. Čermák).

4. Čermák 1909, 444; Sakař 1956, 58; 1970, 33; Motyková-Šneidrová 1968, 196–197.

5. Terra sigillata (foto 22 – podle Sakař 1956, obr. 3:3).

6a. Zlomek těla Drag. 37. Rheinzabern. Výzdoba (podle fotografie): vejcovec (?Ri–Fi E 29, 33, 38 nebo 44?), vertikální perlovec. Charakter materiálu ani rozměry neuvedeny.

8a. 2. pol. 2.–pol. 3. stol. n. l.

9a. Sakař 1956, 58, obr. 3:3; 1970, 33; Halama 2007, 203, obr. 10:1.

9b. Původně M Čáslav (nyní již nerevidovatelný).

10. Zl. provinciální spotřební keramiky (raetská keramika).

23. NEBOVIDY, Nad pilou (okr. Kolín, Středočeský kraj)

1. Nad pilou. Bližší nálezové okolnosti nejsou známy, TS pochází z výzkumu F. Dvořáka. Identifikovatelné keramické i jiné nálezy z tohoto sídliště jsou datovány od starší doby římské po období stěhování národů. Dnes již bohužel nelze určit, z jakého kontextu pochází fragment TS.

2. Areál sídliště.

3. Starý výzkum 1917 (F. Dvořák).

4. Dvořák 1919, 153–154; 1936, 93–94; 1941, 16; Sakař 1956, 58; Motyková-Šneidrová 1967, 31; Beneš – Horník – Kašpárek 2011.

5. Terra sigillata (foto 23, kresba 23).

6a. Zlomek těla Drag. 44 (?) s nedovrtaným otvorem z obou stran v místě obrubové lišty (závěsek?). Rheinzabern? Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, cihlově oranžové barvy; povrch lesklý, hnědočervené barvy. S. 5–6/9 mm, v. 13 mm, š. 31 mm.

8a. 2. pol. 2.–1. pol. 3. stol. n. l.

9a. Sakař 1956, 58; Svoboda 1948, 128; Halama 2007, 203, obr. 3:2.

9b. M Kolín; inv. č. 10069.

9c. O&P: Pl. LXI:1.

10. Minimálně kotvovitá spona.

24. NEBOVIDY, Autosalon Vaňkát (okr. Kolín, Středočeský kraj)

1. Při záchranném výzkumu na stavbě Autosalonu Vaňkát východně od osady Kolín-Šťáralka a severně od silnice Kolín–Kutná Hora odkryty archeologické situace z laténu a doby římské až stěhování národů (sídliště 2.–3. stol. + kostrové hroby mladší d. římská až stěhování národů).

2. Areál sídliště (v tmavém podorničí těsně u germánské zemnice, obj. 1).

3. Záchranný výzkum 2009 (M. Vávra, D. Šťastný, ÚAPPSČ).

4. Vávra – Šťastný 2011.

5. Terra sigillata (foto 24, kresba 24).

6. Zlomek okraje Drag. 37. Středogalské dílny? Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, červenohnědé barvy s růžovým nádechem; povrch lesklý, hnědočervené barvy. S. 7 mm, v. 23 mm, š. 45 mm, prům. vnějšího ústí cca 220–240 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2012, 30 (za umožnění dokumentace TS a další informace o výzkumu děkuji M. Vávrovi).

9b. ÚAPPSČ.

10. Sklo.

25. NERATOVICE (okr. Mělník, Středočeský kraj)

1. Pískovna p. Černého (nyní areál f. Spolana) – kat. č. 406. Nález byl učiněn v rámci rozlehlé polykulturní lokality, rozkládající se na levém břehu Labe. Při práci v pískovně byl stržen větší počet archeologických objektů a situací, zachráněna byla jen část nálezů (od dělníků je zajistil J. Böhm). Následující výzkum byl proveden v několika fázích, prvními byly záchranné práce J. A. Jíry. Z doby římské jsou evidovány především sídlištní situace (starší i mladší d. římská), ale známe i hrobové.

2. Rozrušený objekt – hrobová jáma?

3. Náhodný nález dělníků, 1927.

4. Horáková-Jansová 1929, 43–46; Sakař 1956, 58–60; Motyková-Šneidrová 1967, 32; Halama 2010a.

5. Terra sigillata (fota 25, kresby 25 – podle Horáková-Jansová 1929, obr. 29; Halama 2010a, obr. 7).

6. Celá mísa Drag. 37 se 3 dvojicemi reparačních otvorů. Heiligenberg, Ciriuna. Výzdoba: Venuše (Osw. 307), legionář (Osw. 176), košíčky s ovocem (Ri–Fi: O26), akantové listy (Ri–Fi: P47), vejcovec, plastické lišty, koncentrické kroužky, kolek CIRIVNA F, graffito X formy na spodku nádoby. Keramická hmota jemně plavená, tvrdě pálená, hnědooranžové barvy; povrch světle hnědočervený, matného lesku, reliéfní výzdoba místy značně setřelá. Prům. ústí 245 mm, prům. spodku 117 mm, v 132 mm.

8a. 150–180 n. l.

9a. Horáková-Jansová 1929, 43–46, obr. 29; Sakař 1956, 58–60; 1970, 34; Halama 2010a, 554–559, obr. 7.

9b. NM Praha; inv. č. 40244.

9c. Výzdoba: Gassner et al. 2002, Abb. 159:TS 11; Forrer 1911, Tf. XX:7. Kolek: Forrer 1911, Tf. XV – Nr. 14a.

10 Zl. provinciální spotřební keramiky (žlutooranžová a jemná šedá keramika).

26. NÝŘANY (okr. Plzeň-sever, Plzeňský kraj)

1. U Vily. Polykulturní lokalita, mj. sídliště z doby římské.

2. Zahloubená chata (obj. č. 2)

3. Záchranný výzkum 1995 (M Plzeň).

4. Evidenční karta sbírek ZČM Plzeň, odd. prehistorie a doplňující ústní informace M. Metličky (Halama 2004, 34–35).

5. Terra sigillata (foto 26, kresba 26).

6. Zlomek horní části těla Drag. 37. Rheinzabern. Výzdoba: ve spodní části fragmentu pozorovatelná nepatrná část reliéfního zdobení, nejspíše horní části vejcovce. Keramický materiál jemně plavený, homogenní, tvrdě vypálený, barvy světle cihlově červené; povrch je tmavě hnědočervený, jemně poškrábaný, matného lesku. S. 6–7 mm, v. 38 mm, š. 74 mm.

7. Zlomky germánské keramiky.

8a. 2. pol. 2.–1. pol. 3. stol. n. l.

8b. St. R B2 (předběžné určení).

9a. Halama 2004, 34–35, obr. 2:1.

9b. M Plzeň; inv. č. P 42018.

27. OBŘÍSTVÍ (okr. Mělník, Středočeský kraj)

1. SZ okraj obce (místní část Dušníky). V letech 2008–2011 proběhly na katastru obce rozsáhlé záchranné výzkumy, které mj. odkryly bohaté sídlištní situace z doby římské.

2. Splachová vrstva na sídlišti (obj. 1456, segment 4).

3. Záchranný výzkum 2010 (ARÚ Praha + FF UK Praha).

4. Beneš 2013, 701, obr. 14:9; 2014, 117.

5. Terra sigillata (foto 27, kresba 27).

6. Zl. těla pravděpodobně Drag. 37. Středogalské dílny? Keramická hmota jemně plavená, homogenní, barvy oranžové s hnědavým či růžovým odstínem; povrch mírně poškrábaný, barvy hnědočervené, matný lesk. S. 7–8 mm, v. 34 mm, š. 36 mm.

8a. 2. stol. n. l.?

9a. Halama 2012, 31 (za umožnění dokumentace TS a další informace o výzkumu děkuji Z. Benešovi).

9b. Po zpracování výzkumu pravděpodobně M Mělník (sáček č. 1268).

9c. Osídlení v době římské zaujímalo ideální polohu na hlavní labské terase nedaleko pravděpodobného brodu v poloze Na Štěpáně.

10. Zl. provinciální spotřební keramiky (žlutooranžová keramika).

28. OPOLANY (okr. Nymburk, Středočeský kraj)

1. Soukupovo pole (ppč. 404, 417/1). Orbou ničená rozsáhlá lokalita se nachází západně od obce, jižně od silnice Libice n. Cidlinou–Opolany. Sídliště datováno do stupňů B1–C3, podle P. Břicháčka a L. Košnara lze v rozložení osady pozorovat chronologický vývoj.

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr 1984.

4. Břicháček – Košnar 1987, 557–570; Kacl 2012, 148.

5. Terra sigillata (foto 28a, kresba 28a).

6a. Zlomek těla Drag. 37. Lezoux, Paternus II. Výzdoba: perlovec (Rogers A2?), medvěd? (Déch. 810), pes? (Déch. 919) honí jelena (Déch. 853) nebo gazelu, tordované články (Rogers U286? – CGP: Fig. 30:21). Keramický materiál jemně plavený a tvrdě vypálený, barvy cihlově červené (narůžovělé); povrchová vrstvička je tmavě hnědočervená a kovového lesku. S. 6 mm, v. 53 mm, š. 46 mm.

8a. 160–190 n. l.

9a. Břicháček – Košnar 1987, 561–564, obr. 2:2; Halama 2007, 203, obr. 5:6.

9b. M Poděbrady; přír. č. 9/90 (nyní v expozici).

9c. CGP: Pl. 106.

10. Zl. provinciální spotřební keramiky 2.–3. stol. (šedá a žlutooranžová keramika) a fragment skleněné láhve.

28. b)

5. Terra sigillata (foto 28b, kresba 28b).

6a. Zlomek těla Drag. 37. Westerndorf? Výzdoba: dva příčně přesekávané medailony či půloblouky (Kiss, tab. 4:51; též připadá v úvahu půloblouk Kiss, tab. 2:47 nebo medailon – Kiss, tab. 3:57, 6:94), v pravém z nich část ptáka? (Kiss, tab. 4:39 = Gabler – Kellner 1993: typ. 137?), vertikální lišta, 7 – listá rozeta (Kiss, tab. 6:70 = Pfaff. 9?). P. Břicháček – L. Košnar (1987, 564–565) po důkladném rozboru výzdoby (s uvedením množství analogií) přiřadili TS k westerndorfské produkci. Rozety Kiss, tab. 6:70 se běžně vyskytovaly i na zboží z Pfaffenhofenu, avšak podle materiálu i výzdoby jako celku lze snad s otazníkem zůstat u původního určení uvedených autorů. Keramický materiál obsahuje ostřivo i slídu, vypálení je méně tvrdé, světlejší hnědožlutá barva; značně oprýskaná povrchová vrstvička je tmavší, oranžově hnědá. S. 6 mm, v. 44 mm, š. 41 mm.

8a. 1. polovina 3. stol. n. l.

9a. Břicháček – Košnar 1987, 561–565, obr. 2:1; Halama 2007, 203, pozn. 28, obr. 5:5.

9b. M Poděbrady; přír. č. 9/90 (nyní v expozici).

9c. Gabler 1978, Abb. 1:2,8; 2:12; 3:9; 6:8, 15:4; Kuzmová 1992, 81–82, 105, 107, Tab. 28: 353, 355, 29:357, 51:594 a 53:621; 1997, Taf. 17:8, 22:1; Tyszler 1999, Tab. XIX:3.

29. OSICE (okr. Hradec Králové, Královéhradecký kraj)

1. Skupice. Část germánského sídliště bylo zkoumáno v rámci záchranného výzkumu 2004–2006 při stavbě dálnice D11 na k. ú. Osice, v poloze „Skupice“ (naleziště č. 16). Tato polykulturní lokalita se nachází cca 1 km jihovýchodně od obce na protáhlém úzkém hřbetu a jeho jižním svahu, původní tok Labe byl vzdálen cca 3 km JV směrem (nyní Opatovický kanál).

2. Sídlištní jáma (obj. č. 150).

3. Záchranný výzkum 2005 (M Hradec Králové).

4. Novák – Sigl 2007; Sigl 2008; Militký 2013, 214.

5. Terra sigillata (foto 29, kresba 29).

6. Velmi malý fragment mírně prohnutého těla nádoby neurčitelného tvaru – pravděpodobně tzv. hladké terry sigillaty. Rheinzabern? Keramická hmota homogenní, jemně plavená, tvrdě pálená, barvy cihlově červené/oranžové; povrch barvy hnědočervené, matného lesku, mírně poškrábaný. S. 3,5–4 mm; v. 17 mm, š. 14 mm.

7. Zl. germánské keramiky, mazanice, kamenný přeslen, zvíř. kosti.

8a. 2. pol. 2.–1. pol. 3. stol. n. l.

8b. St. R C1–C2.

9a. Halama 2007, 203, pozn. 29, obr. 3:6.

9b. M Hradec Králové, přír. č. OS 16140/05 (sáček č. 140).

10. Zl. provinciální spotřební keramiky z výzkumu 2005; dále denár M. Antonia a Scarpa nalezený přibližně v místech zkoumané osady v r. 1964 při setí.

30. PRAHA-BUBENEČ a PODBABA (k. ú. Bubeneč a Dejvice, Praha 6, hl. m. Praha)

V prostoru mezi Vltavou, dnešní ulicí Jugoslávských partyzánů a Rooseveltovou ulicí se nacházel rozsáhlý komplex sídlišť z průběhu doby římské (převážně 2.–3. stol.). Je třeba zmínit jak nezvyklé množství železářských pecí (lokalita patří k největším střediskům germánského železářství u nás), tak i poměrně vysoký počet nálezů římské provenience. Lokalita je významná také mohutností zachovalých kulturních souvrství.

30. a)

1. Bubeneč, Mauthnerovy pískovny.

2. Areál sídliště.

3. Pozorování při stavbách a výzkumy, konec 19. stol. (J. A. Jíra).

4. Šnajdr 1898, 206–208; Jíra 1898, 152; 1910, 22–23; Motyková-Šneidrová 1967, 38; Sakař 1956, 60; 1970, 37; 1980, 122; Jančo 2003, 274–276; Droberjar 2002, 258; 2005, 818–819; Bursák 2015, 49–52.

5. Terra sigillata (foto 30a, kresba 30a).

6. Zlomek okraje Drag. 37. Westerndorf; Comitialiův okruh, podskup. Comitialis–Erotus. Výzdoba: vejcovec (Kellner 1981: E1), válečník (Kellner 1981: typ 12), neurčitelný ornament. Keramická hmota jemně plavená, dobře pálená; barvy cihlově oranžové; povrch je světle hnědočervené barvy, vysokého lesku, ale značně obitý z obou stran, reliéf zčásti setřelý, místy špatně čitelný. S. 8–10 mm, v. 72 mm, š. 102 mm.

8a. 4. čtvrtina 2. stol. n. l.

9a. Sakař 1956, 60, obr. 6:2; 1970, 37; Halama 2007, 198, 203, obr. 6:1.

9b. MM Praha, inv. č. T 14.

9c. Kellner 1981, Tf. 8:1,6.

10. Zl. provinciální spotřební keramiky, spony, mince a další.

30. b)

5. Terra sigillata (foto 30b, kresba 30b).

6. Zlomek těla Drag. 37. Westerndorf; Comitialiův okruh, podskup. Comitialis–Erotus. Výzdoba: vejcovec (Kellner 1981: E1), válečník (Kellner 1981: typ 12), dvojitý medailon (Kellner 1981: typ 66). Keramická hmota jemně plavená, dobře pálená, barvy cihlově oranžové; povrch je tmavě hnědočervený, lesklý, velmi špatně zachovalý, obitý a reliéf zčásti setřelý, zevnitř obitý téměř zcela. S. 6–8 mm, v. 57 mm, š. 49 mm. Spolu s předcházejícím fragmentem by mohly pocházet z jedné nádoby.

8a. 4. čtvrtina 2. stol. n. l.

9a. Sakař 1956, 60, obr. 6:1; 1970, 37; Halama 2007, 198, 203, obr. 6:2.

9b. MM Praha, inv. č. T 15.

30. c)

5. Terra sigillata (foto 30c, kresba 30c).

6a. Sekundárním přepálením zčernalý zl. těla Drag. 37. Rheinzabern, Primitivus I nebo II (Bernhardova skupina IIc). Výzdoba: vejcovec (Ri–Fi: E26 nebo E28), válečník (Ri–Fi: M184), vlevo od něj velmi malý relikt neurčitelného motivu. Keramická hmota jemně plavená, dobře pálená, šedé barvy; povrch zčernalý, reliéf místy setřelý či obitý. S. 5–6 mm, v. 38 mm, š. 31 mm.

8a. 190/210–před r. 233 n. l.

9a. Sakař 1956, 60; 1970, 37; Halama 2007, 198–199, 203, obr. 1:2 a 6:3.

9b. MM Praha, inv. č. T 16.

9c. Lu–Ri: Tf. 189:1; 195:6,18,21.

30. d)

1. Podbaba, Reiserova pískovna (v lit. též jako Praha-Bubeneč, nachází se ale již na území podbabském – k. ú. Dejvice).

2. Areál sídliště.

3. Starý výzkum ze začátku 20. stol. (J. A. Jíra).

4. Jíra 1910, 22–23; Motyková-Šneidrová 1967, 38; Sakař 1956, 60; 1970, 37; Droberjar 2002, 258; 2005, 818–819.

5. Terra sigillata (foto 30d, kresba 30d).

6. Zlomek spodní části těla hladké mísy podobné mortariu (s horizontálním členěním vnějšího povrchu těla nádoby, ale bez vnitřního drsnění) – pravděpodobně typ Curle 21 (?). Rheinzabern? Keramická hmota jemně plavená, dobře pálená, barva cihlově červená; povrch barvy tmavě hnědočervené, vysokého lesku. S. 6–9 mm, v. 61 mm, š. 41 mm.

8a. 2. pol. 2. stol. n. l.

9a. Sakař 1956, 60; 1970, 37; Halama 2007, 198, 204, obr. 6:6.

9b. MM Praha; inv. č. T 19.

9c. Gose 1950, 14, Tf. 9:147; O&P: 214, Pl. LXXIII:1–4.

30. e)

1. Podbaba, ul. Heinemannova. V rámci záchranného výzkumu při stavbě obytného souboru Sladovny Podbaba zachyceny i sídlištní situace z d. římské.

2. Kulturní vrstva (č. 2).

3. Záchranný výzkum 2006 (M. Kuchařík, MM Praha).

4. Ústní informace M. Kuchaříka.

5. Terra sigillata (foto 30e, kresba 30e).

6. Malý zl. těla reliéfní nádoby (Drag. 37?). Středogalské dílny? Výzdoba: malá část pravděpodobně dvojitého medailonu či půloblouku. Keramický materiál kvalitní, homogenní, velmi jemně plavený, barvy červenohnědé (s růžovým nádechem); povrch zachovalý, jen mírně obitý, barvy hnědočervené. S. 8 mm, v. 16, š. 12 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2012, 34 (za umožnění dokumentace TS a další informace o výzkumu děkuji M. Kuchaříkovi).

9b. MM Praha, inv. č. A442714.

30. f)

1. Podbaba, ul. Pod Paťankou. V rámci záchranného výzkumu při stavbě přeložky komunikace související se stavbou smyčky tramvajové tratě Podbaba–ČD Podbaba zachyceny i sídlištní situace z d. římské (včetně kulturního souvrství).

2. Zásobní jáma (polygon č. 48).

3. Záchranný výzkum 2011 (M. Kuchařík, Labrys, o. p. s.).

4. Ústní informace M. Kuchaříka.

5. Terra sigillata (foto 30f, kresba 30f).

6. Zlomek těla Drag. 37. Rheinzabern, Bernhardova skupina IIa. Výzdoba: horizontální a vertikální lišty či perlovce fragment metopovitě rozdělují, v místě spoje relikt malé rozetky neurčitelného typu, přední část jelena ve skoku vpravo (Ri–Fi T 98a), část dvojitého medailonu (Ri–Fi K 20a) a část psa obráceného vlevo (Ri–Fi T 138a). Keramický materiál homogenní, barvy hnědočervené; povrch barvy červenohnědé, místy obitý, reliéfní zobrazení zvířat zřejmě nedokonale vytlačeno z formy (ztrácí se). S. 6–7 mm, v. 38 mm, š. 60 mm.

8a. Po 175/178–210/220 n. l.

9a. Halama 2012, 34–35 (za umožnění dokumentace TS a další informace o výzkumu děkuji M. Kuchaříkovi).

9b. MM Praha (Výzkum Praha-Podbaba 2011, sáček č. 220).

9c. Tyszler 1999b, 49, 53, Tab. 32:4, 38:9.

30. g)

1. Bubeneč, ul. Papírenská (JV část, parc. č. 1707/3).

V rámci záchranného výzkumu při stavbě haly Ústavu pro organickou a chemickou biochemii AV ČR zachyceny i sídlištní situace z d. římské (včetně kulturního souvrství a hutnických provozů).

2. Kulturní vrstva.

3. Záchranný výzkum 2011 (ARÚ Praha + ArcheoPRO).

4. Ústní informace P. Kacla; Kacl 2012, 160.

5. Terra sigillata (foto 30g – P. Kacl).

6. Zlomek okraje Drag. 37. Středogalské dílny? Keramický materiál homogenní, jemně plavený, barvy hnědočervené s růžovým nádechem; vnější povrch velmi dobře zachovalý, barvy červenohnědé, matného lesku. S. ? (zadní stěna je podélně celá odštípnutá), v. 27 mm, š. 26 mm.

8a. 2. stol. n. l.

9a. Halama 2012, 35 (za umožnění dokumentace TS a další informace o výzkumu děkuji P. Kaclovi).

9b. ARÚ Praha.

10. Zl. provinciální spotřební keramiky, skleněné korálky.

31. PRAHA-ĎÁBLICE (Praha 8, hl. m. Praha)

1. SV od obce. Zlomek TS získán v r. 1990 sběrem na ploše skrývky při výkopu pro vodovod Praha–Káraný, poblíž sídlištních objektů doby římské.

2. Areál sídliště.

3. Povrchový sběr 1990 (M. Kuna).

4. Kuna 1991; Droberjar 2005, 826.

5. Terra sigillata (kresba 31).

6. Zlomek okraje Drag. 37. Středogalské dílny? Výzdoba: fragment neurčitelného vejcovce. Keramický materiál jemně plavený, homogenní, tvrdě vypálený, barvy tmavě hnědočervené; povrch je matně lesklý, hnědočervené barvy. S. 7,5 mm, v. 32 mm, š. 42 mm.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Terra sigillata z Čech v kontextu evropského barbarika.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.