Učebnice

ájurvédy

III.

UčEBNICE

ÁJURVÉDY

Třetí díl

Obecné principy řešení a léčby nemocí

Vasant Dattatray Lad, M.A.Sc.

Přeložila Lenka Adamcová

KATALOGIZACE V KNIZE – NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Lad, Vasant, 1943-

[Textbook of ayurveda. Česky]

Učebnice ájurvédy. 3. díl, Obecné principy řešení a léčby nemocí / Vasant Dattatray Lad  ; přeložila: Lenka Adamcová. -- První vydání v českém jazyce. -- Praha : Maitrea, 2021. -- xxiii, 716 stran. -- (Ájurvéda)

Přeloženo z angličtiny -- Terminologické slovníky. -- Obsahuje bibliografii a rejstřík

ISBN 978-80-7500-567-0 (brožováno)

* 615.8(5) * 165.745 * 613 * 615.874.2 * 613.2.03 * 613.2 * 615.8:577.337 * 159.9.016.1 * (075)

– ájurvéda

– filozofie života

– zdravý životní styl

– dietoterapie

– racionální výživa

– energetická medicína

– duše a tělo

– učebnice

615.8 - Fyzioterapie. Psychoterapie. Alternativní lékařství [14]

37.016 - Učební osnovy. Vyučovací předměty. Učebnice [22]

Vasant Dattatray Lad

Učebnice ájurvédy III.

Textbook of Ayurveda III.

Copyright © Vasant Dattatray Lad, 2012

Translation © Lenka Adamcová, 2021

Czech edition © MAITREA inspirace srdcem, s.r.o., Praha 2021

ISBN 978-80-7500-567-0

Obsah

Předmluva

O autorovi

Používání sanskrtu

1

Čikitsá

Ájurvédské zvládání a léčba nemoci pro nastolení stavu rovnováhy

2

Dóša-gati

Jak se dóša pohybuje v procesu onemocnění

3

Vega-vidháranam-čikitsá

Obecné řešení nemocí, jež jsou důsledkem potlačování přirozených potřeb

4

Áhára-čikitsá

Jídlo jako lék

5

Vihára-čikitsá

Zdravý životní styl

6

Šamana-čikitsá

Zklidňující terapie

7

Šodhana-čikitsá

Očistné terapie

8

Paňčakarma-čikitsá

Terapie pro odstranění nadbytku dóš

9

Tanmátrá-čikitsá

Jemné terapie

10

Marma-čikitsá

Energetické cesty pro léčení těla, mysli a vědomí

11

Jóga-čikitsá

Léčení pomocí jógy,
pránájámy a meditace

12

Dravjaguna-rasa-šástra

Studium vlastností
a chutí substance

13

Rasájana-čikitsá

Omlazovací
(regenerační) terapie

14

Obecné řízení dóš

Organizace těla

15

Obecné řízení dhátu

Tělesné tkáně

16

Obecné řízení srótámsi

Tělesné kanály

17

Obecné řízení prány, tédžasu a ódžasu

Tělesné esence

18

Závěr

Dodatek

Slovníčky

Bibliografie a vybraná četba

Poděkování

O Ájurvédském institutu

Další knihy Vasanta D. Lada

MAITREA také vydala:

Věnování

Tuto knihu z celého srdce věnuji své milující ženě Ushe, jež mne inspiruje
a podporuje na všech cestách mého života.

Přestože informace obsažené v této knize jsou založené na ájurvédských principech praktikovaných po tisíce let, neměly by být chápány nebo interpretovány jako standardní lékařské diagnózy či léčebné postupy. Jakýkoli zdravotní problém vždy konzultujte s kvalifikovaným lékařem.

Tradiční ájurvédská medicína může obsahovat byliny, minerály, živočišné substance nebo jakékoli jejich kombinace. Léčebné prostředky uváděné v této knize se řídí tradičním ájurvédským lékopisem a mohou obsahovat složky, které moderní věda a konvenční medicína nepovažují za bezpečné, případně účinné. Před použitím jakýchkoli přípravků uvedených v této knize se poraďte s kvalifikovaným lékařem.

Milí čtenáři,

snažíme se, aby naše knihy byly perfektní. Pokud i přesto objevíte v textu nějakou chybu, napište nám na nakladatelstvi@maitrea.cz a my ji rádi opravíme.

Díky, Vaše nakladatelství

Předmluva

V současnosti převažující lékařská věda v globálním měřítku používá přístup k léčbě založený na odhalení a léčbě nemoci. Všichni jsme si vědomi, jak jsou pacienti zachraňováni z pokraje fyziologické katastrofy. Pacientovi je nalezena lokalizovaná rakovina a její včasné odstranění nemoc „vyléčí“. Tento materiálně vědecký přístup používá molekulární vyhodnocení (krevní testy) a jejich vzájemné vztahy (snímkovací vyšetření) ke stanovení, zda je něco špatně, když se objeví příznaky. Problémy s používáním tohoto biologického modelu ale nastávají ve chvíli, kdy neexistuje žádné definovatelné narušení hmotné stránky. Všichni jsme už slyšeli o následující komunikaci.

„No, pane Jonesi, všechny vaše testy jsou negativní.“ I ti nejbystřejší lékaři konvenční medicíny jsou konfrontováni s podobnými klinickými situacemi. Jestliže není žádná nálepka pro nemoc, bývá často obtížné rozhodnout, jak léčit, a dnes tomu říkáme medicínské umění.

„To je dobře, pane doktore,“ odpovídá pan Jones, „proč se ale cítím tak špatně?“

Narůstá nespokojenost mezi příjemci léčebné péče, kteří požadují odpovědi od svých léčitelů z materiální sféry. Nejen, že očekávají odpovědi, ale chtějí také zpátky zodpovědnost za své zdraví, jež jim byla bezděčně odebrána. Zkrátka hledají změnu ve způsobu, jak jejich léčba probíhá.

Tato změna nastane pouze tehdy, změníme-li způsob, jak vnímáme současný biologický model. To znamená: biologická psychofyzická entita je současně hmotou a energetickým polem; složitou molekulární (částicovou) soustavou a formou vlnění; koexistencí forem v přírodě. Navíc je vědecky podložené, že tomu tak je. K jednomu z nejnovějších a nejvýznamnějších posunů v paradigmatu došlo s E = mc^2, jež staví na roveň hmotu a energii. Co je hmotou, je energií, a co je energií, je hmotou. Tímto matematickým tvrzením Einstein navždy změnil způsob, jak vnímáme náš svět. Uvedl do pohybu takové způsoby vědeckého myšlení, jež nám umožňují dosažení ohromujících činů, jako je kráčet po měsíci, vytvořit síť vědomí zvanou internet a chápat vnitřní fungování samotné přírody.

Běžnému pozorovateli se náš svět zdá konejšivě reálný ve své hmotné a částicové podobě, a možná méně uvěřitelný ve své formě energetické a vlnové. Není překvapivé, že tento způsob současného vnímání světa jako hmoty a jako energie neovlivnil způsob, jak se díváme na lidskou fyziologii. Ba co víc, žalostně jsme do tohoto materiálně vědeckého modelu zabředli. Panující biologický světonázor se rozpouští jen obtížně, protože do něj bylo investováno tolik peněz, času a rétoriky. Navíc jeho kontinuální posilování přehlušuje současný tichý hlas energetického vědeckého léčebného modelu.

Přesto však jsou nesporné, jasně definované a potvrzené energetické vědecké léčebné systémy ájurvédy a tradiční čínské medicíny nadějí pro budoucí léčení konzumentů dnešní medicíny, protože znamenají seriózní léčebnou disciplínu energetické vědy, jež přináší to, co příjemce zdravotní péče hledá: systém prevence ne-moci, neboli podpory zdraví. Tyto vědecké systémy nám poskytují terminologii, jež v současné době není k dispozici, abychom mohli hovořit o těle-mysli jako o energetickém poli. Pomáhají také materialisticky orientovaným vědcům se západním vzděláním pochopit, jak přístup k energetické mysli-tělu přes smyslové portály sluchu, chuti, čichu, hmatu a zraku může navodit léčebné procesy v energetické psychofyziologické struktuře.

V tomto třetím dílu svých učebnic ájurvédy nás doktor Vasant Lad s využitím svých rozsáhlých znalostí bere s sebou na cestu k porozumění této skvělé vědě o energii. Opět zde vystupuje jako tlumočník aktivního poselství sanskrtu, jež je jeho úžasným dědictvím a darem lidstvu. Díky svému vzdělání se stává živoucím mostem k přenosu léčení do 21. století.

Výzvou pro léčitele 21. století je kráčet v jeho stopách, aby byli důkladně obeznámení s oběma oblastmi lékařské vědy – materiální i energetickou – a naše kolegy vzali s sebou. Tak může dojít ke spojení tam, kde už není exkluzivita, ale začlenění. V současnosti probíhá znatelná změna, ale když se nějaká kultura nachází uprostřed změny paradigmatu, je obtížné poznat, že se věci mění. To, jak probíhá léčení, prochází procesem změny.

Tento text nám pomáhá zaměřit svou pozornost na to, jaké rady dávat příjemcům léčebné péče, aby mohli vykročit na svou cestu k rovnováze a harmonii. Mnozí z nás nevědí, jak nemocní jsme, kvůli abnormálnímu způsobu vnímání modelu zdraví současným materiálním vědeckým lékařským modelem. To je jedno z nebezpečí materiálního vědeckého lékařského modelu, že skrytým způsobem a nevědomky propaguje chronické nemoci. Stáváme se zafixovanými energetickými projevy váty, pitty, kaphy a materiálními projevy chronických stavů ne-moci.

Ájurvédská doporučení ohledně životního stylu jsou jednoduchá, elegantní a silná ve způsobu, jak mohou změnit churavějící lidskou fyziologii, protože působí na úrovni, kde operují prvopočáteční energetické síly ne-moci. Výživa, nauky o energii v její celistvosti, cvičení z pohledu vědy o energii, zvládání stavů změněné energie a používání bylin – to vše nám slouží jako návody a pomáhá nám zasahovat do vývoje ne-moci a podporovat zdraví. Příjemci zdravotnických služeb budou muset být o tomto spojení poučeni a pochopit rozdíly. Když jasně uvidí schopnost dosáhnout změny, tento svazek bude mít cestu otevřenou.

Obzvlášť významná pro materiálně zaměřené léčení je ájurvédská perspektiva šamany a šodhany. Princip šodhana-čikitsá je v současné době vysoce vyspělých technologií silně nedoceňovaný a podužívaný, protože neexistuje nic takového v materiální vědecké lékařské oblasti. Sám o sobě, pokud by byl patřičně uplatňovaný, by mohl být mistrovským nástrojem pro ty, kdo vězí hluboko ve svých stavech nerovnováhy.

Informace obsažené v této knize pomáhají léčiteli vést pacienta k opětnému převzetí odpovědnosti za jeho vlastní zdraví. Je to silný a podpůrný krok, který se podle mého musí odehrát, jestliže máme začít chápat vyvíjející se stav zdraví, který jsme všichni oprávněni prožívat. To je současně výzva pro příjemce lékařské péče, protože nemají žádnou jasnou cestu nebo vědomosti ohledně toho, co se od nich čeká, pokud se rozhodnou tuto odpovědnost přijmout.

Tato kniha a její předchozí dva díly obsahující základní informace jsou živou výpovědí o vědomostním základu „rozpomenutí se“ na naše kořeny energetického léčení. Ti, kdo ho znají, vědí, že dr. Lad není jen vaidja energetické vědy, ale také autentický jogín a člověk obdařený léčebnými schopnostmi nejen díky svému lékařskému výcviku, ale díky schopnostem transcendovat materiální sféru, jež nás tak hypnotizuje.

Dechberoucí transformace v léčebném modelu nastává, tak si držte klobouky!

William M. Dean, M.D.

Tacoma, Washington, 17. 5. 2010

O autorovi

Ájurvéda nachází svůj domov v srdcích výjimečných bytostí, jejichž dharmou je zachovávat a ochraňovat tradice moudrosti za účelem léčení sebe a světa. Tvoří most mezi proměnlivými filozofiemi, vědeckými obory a náboženstvími v různých dobách a prostřednictvím těchto oddaných bytostí je předávána v různých kulturách. Srdce doktora Lada je jedním z domovů pro tento živoucí plamen a jeho život a učení jsou projevem skutečného účelu ájurvédy ve světě.

Dr. Lad přináší hojnost školních i praktických zkušeností do Spojených států. Získal titul bakalář ájurvédské medicíny a chirurgie (B.M.A.S.) na University of Pune v indické Púně v roce 1968 a titul magistr ájurvédské vědy (M.A.Sc.) od Tilak Ayurved Mahavidyalaya v Púně v Indii v roce 1980. Tři roky působil jako vedoucí lékař Ayurveda Hospital (Ájurvédské nemocnice) v Púně. Zastával také sedm let pozici profesora klinické medicíny na Pune University College of Ayurvedic Medicine, kde po mnoho let vyučoval. Akademický a praktický výcvik dr. Lada zahrnuje studium alopatické (západní) medicíny a chirurgie i tradiční ájurvédy. V roce 1979 začal cestovat po celých Spojených státech a předávat své vědomosti o ájurvédě. V roce 1981 se vrátil do Nového Mexika, aby zde vyučoval ájurvédu. V roce 1984 založil The Ayurvedic Institute (Ájurvédský institut) a začal působit jako jeho ředitel.

Dr. Lad je autorem řady článků a několika knih včetně Ayurveda, The Science of Self Healing a je spoluautorem The Yoga of Herbs and Ayurvedic Cooking for Self-Healing. Jeho kniha Secrets of the Pulse, The Ancient Art of Ayurvedic Pulse Diagnosis poprvé představuje toto fascinující téma. Jeho dílo z Harmony Books The Complete Book of Ayurvedic Home Remedies je přehledem klasických ájurvédských léčebných postupů pro běžná i chronická onemocnění. Tato kniha je třetím dílem trojdílného souboru. Je také spoluautorem knihy o marmové terapii Marma Points of Ayurveda.

Dr. Lad je v současné době ředitelem The Ayurvedic Institute v Albuquerque v Novém Mexiku ve Spojených státech, kde vyučuje dvě úrovně programu ájurvédských studií a každý rok pokročilejší Gurukula Program v Indii. Dr. Lad také cestuje po celém světě, poskytuje soukromé konzultace a pořádá semináře o ájurvédě, její historii, teorii, principech a praktickém použití.

Používání sanskrtu

Vědění ájurvédy se zrodilo v jazyce sanskrtu. Sanskrt je precizní fonetický jazyk, který používá soubor psaných symbolů, s nimiž většina lidí ze Západu není obeznámena. Fonetický zápis sanskrtských slov používající anglickou abecedu se nazývá transliterace a pravidla pro přepis do angličtiny jsou mnohdy komplikovaná. V češtině je díky diakritice přepis ze sanskrtu jednodušší. Zároveň jsme si vědomi, že výrazy žen. rodu typu tánmátrá, mudrá, čikitsá atd. by měly zůstat nesklonné, ale vzhledem k už zavedené zvyklosti používání v češtině je kvůli lepší srozumitelnosti skloňujeme podle vzoru žena.

(Pozn. redakce)

1

Čikitsá

Ájurvédské zvládání a léčba nemoci pro nastolení stavu rovnováhy

Zdraví je stav dokonalé rovnováhy, nejen absence jasně definované nemoci. Ájurvéda říká, že tělo, mysl a vědomí jsou spolu vzájemně propojené. Pokud je mysl nešťastná nebo stresovaná, člověk není zdravý, přestože se u něj nemusí vyskytovat žádný patologický stav, jak ho definuje moderní medicína. Všechny příslušné laboratorní testy mohou být normální, člověk ale může přesto trpět fyzickou bolestí nebo duševními potížemi. Například pokud člověk trpí bolestmi zad, zácpou, nespavostí, úzkostí nebo jinými problémy, ale všechny laboratorní výsledky jsou v normálu, neznamená to, že je tento jedinec zdravý. Ájurvéda uvádí přesnější definici stavu zdraví.

Sama došáh samágniš ča sama dhátu
maláh krijáh prasannátmendrija manah svastha itjábhidhíjate

Sušrúta-samhitá, Sútrasthána, kapitola 15, verš 44

Tato sanskrtská sútra znamená, že člověk je zdravý a soběstačný (svastha), jestliže tři dóši, sedm dhátu (tkání), tři maly (moč, výkaly, pot) a agni (trávicí oheň) jsou všechny v rovnováze a mysl, smysly a duše prožívají blaženost. Podle této definice většina z nás zdravá není. Účelem ájurvédské čikitsy je dosáhnout tohoto stavu zdraví.

Dóši řídí základní fyzické a psychické složky zdraví jedince. Každý člověk se rodí s jedinečným uspořádáním a kombinací váty, pitty a kaphy a fyzické tělo se skládá z dóš, tkání (dhátu) a výměšků (mala), jak je uvedeno v následujícím druhém verši.

Dóša dhátu mala múlam hi šaríram

Sušrúta-samhitá, Sútrasthána, kapitola 15, verš 2

Jabhih krijabhir džájante, šaríre dhátava samah čá čikitsá

Čaraka-samhitá, Sútrasthána, kapitola 16, verš 34

Tato sútra nám říká, že ájurvédská čikitsá vytváří vyrovnané dóši, tkáně a exkrementy jakoukoli metodou, jež dokáže udržovat funkční celistvost těla, mysli a vědomí.

Čikitsá doslova znamená zjišťování, hledání nebo zkoumání. Ájurvédský autor Čaraka však toto slovo používal ve významu léčby nebo zvládnutí jakékoli nerovnováhy nebo nemoci. Čikitsá je jakákoli metoda nebo systém, jenž vytváří rovnováhu mezi tělem, myslí a vědomím, třemi dóšami, sedmi dhátu, třemi malami a pránou, tédžasem a ódžasem. Čikitsá může být cokoli, co organizuje dóši. Cestoval jsem například z Púny do Bombaje v měsíci květnu, což je horké letní období. Púna je relativně chladnější než Bombaj, takže když vlak uprostřed dne dorazil do vlhkého vzduchu Bombaje ležící na úrovni moře, všem ve vlaku bylo horko. Vedle mě seděla žena s malým dítětem na klíně. U dítěte se najednou projevila vysoká horečka a křeče. Jeho matka plakala a prosila o pomoc. Podíval jsem se na dítě a rychle jsem mu položil hřbet ruky na čelo, protože moje kůže byla jediný dostupný teploměr.

Cítil jsem velmi vysokou teplotu, tak jsem vzal svůj šátek, nalil jsem na něj studenou vodu a položil ho dítěti na čelo. Obrátil jsem dítě na pravý bok a ukazováčkem jsem mu stiskl pravou nosní dírku tak, abych mu ji uzavřel a aby začalo dýchat levou nosní dírkou, jež je lunárním kanálem. Vlak jel rychle a teplota prudce stoupala. Dál jsem tlačil dítěti nosní dírku a jemně jsem přejížděl rukama od hlavy dítěte k jeho prstům na nohách, a stimuloval tak lunární nádí. Všichni na mě hleděli s úzkostí, já jsem se ale soustředil na svou práci.

Během pár minut křeče ustaly, teplota klesla a dítě se začalo potit. Během dalších 10 až 15 minut se jeho teplota vrátila do normálu a dítě se na mě podívalo a krásně se na mě usmálo. Když se dítě usmívá, uzdravuje se. Za chvilku už sedělo a hrálo si se svou hračkou. Všichni v našem vlakovém kupé začali tleskat. Matka dítěte byla šťastná a horečka byla úplně pryč. Prakrti dítěte byla pitta, momentální (letní) období bylo pitta a doba dne (poledne) byla také časem pitty. Tato kombinace může přivodit vysokou horečku s febrilními křečemi, takže v tuto konkrétní chvíli bylo správné redukovat pittu. Bylo to sadjah-fala-dájinščikitsá, což znamená bezprostředně vyplynuvší terapie. Čikitsá neznamená jen podat nějaký lék nebo byliny, je to také čin jukti, což znamená pohotovou a zkušenou akci.

Ájurvédské léčebné postupy

• Dúšjam (to, co je narušováno)

• Déša (místo)

• Bala (síla)

• Kála (čas)

• Anala (trávicí oheň)

• Prakrti a vikrti

• Vajam (věk)

• Sattvam (mysl)

• Sátmja (imunita)

• Áhára (strava)

• Avasthá (stadia nemoci)

Pro nastolení rovnováhy je možné použít jakýkoli systém. Nicméně léčba v rámci ájurvédy neznamená jen řešení znaků a příznaků, jako třeba vzít si aspirin na bolest hlavy, ibuprofen na bolavý kloub nebo valium na nespavost. Alopatie je anti-patie. Používá léky s antisymptomatickým působením, jako jsou antibiotika, antivirotika, antidepresiva, antacida atd. Ájurvéda nebojuje jen s příznaky, ale usiluje o opětné nastolení rovnováhy mezi dóšami, dhátu a malami. Ájurvédá říká, že čikitsá zahrnuje všechny užitečné metody, ať se jedná o antibiotika, analgetika, sedativa, byliny, stravu, akupunkturu, cvičení, meditaci nebo cokoli jiného, co funguje. V ideálním případě bychom měli vytvořit tuto dokonalou rovnováhu mezi dóšami, dhátu a malami, a tím zcela odstranit samotnou příčinu nemoci. To je nejvyšší definice čikitsy.

Ájurvéda neznamená léčebný systém používající pouze byliny a paňčakarmu; zahrnuje veškerý život. Ve kterékoli konkrétní situaci může být užitečný jakýkoli léčebný postup. V pravém slova smyslu ájurvéda není jen alternativní, ale také doplňující terapií k moderní medicíně. Zahrnuje každou „patii“, takže v ájurvédě je možné najít principy naturopatie (přírodní léčby), homeopatie i akupunktury. Součástí ájurvédy je i alopatie, protože ájurvéda je matkou všech léčebných systémů.

Ájurvéda říká, že každý systém má omezení a připouští dokonce i svá vlastní omezení. Pokud k vám někdo přijde se „streptokokovou angínou“ a vy pacientovi jen řeknete: „Nejezte jogurt ani sýr a užívejte trochu kurkumy,“ může takový člověk během pár dnů zemřít na endokarditidu (zánět srdeční nitroblány)! Ájurvéda nestojí proti moderní medicíně; někdy člověk musí užívat antibiotika a mnohé další užitečné alopatické léky. Nicméně ájurvéda zahrnuje i jemnější terapie. Podporuje akupunkturu, magnety a cokoli dalšího, co je možné použít pro nastolení rovnováhy. Antibiotika, steroidy, sedativa a další léky podobného typu mají své patřičné místo; jen se nejedná o kompletní řešení. Jsou to dočasné, pohotovostní prostředky. Někdy musí člověk užívat antibiotika pro zvládnutí infekce nebo antihistaminika pro utišení alergie, ale tyto typy terapií neobnovují základní rovnováhu v organismu, takže nejsou finálním plodem čikitsy.

Ájurvédské léčebné postupy

Ájurvéda říká, že je celá řada důležitých faktorů, jež určují, jak bude vypadat čikitsá.

Dúšjam. Dóši jsou tím, co narušuje, tedy poškozuje nebo oslabuje, zatímco dúšjam znamená „to, co je narušováno“, například tkáň nebo orgán. Je důležité, abychom pochopili, které dhátu, orgány nebo srótámsi jsou postiženy jednou nebo více dóšami. Musíme vědět, kolik dóš se na nerovnováze podílí, počet postižených tkání a které systémy jsou zasaženy.

Uveďme si příklad. Při průjmu je dúšja neboli postiženým místem tlusté střevo, postiženou malou je puríša (výkaly) a narušeným kanálem je puríša-vaha-srótas. Ve většině případů je narušující dóšou pitta. Pokud je přítomna horká, vodnatá stolice doprovázená horečkou, jedná se o poruchu čistě pitty. Pokud se ale jedná o napěněný průjem s hlasitým vylučováním stolice, značí to průjem typu váta v důsledku zhoršené váty a pitty. Průjem typu kapha má nesoudržnou stolici s hlenem a je způsobovaný zvýšenou pittou a kaphou. Léčba musí brát tyto skutečnosti v úvahu.

Déšam (místo). Znamená to geografickou pozici, jako je místo, kde se člověk narodil, kde prožil dětství nebo kde v současnosti bydlí. Může to také označovat místo propuknutí jakéhokoli příznaku nerovnováhy nebo nemoci. Ájurvéda klasifikuje místa do tří klimatických oblastí:

Anúpa-déša, jež je mokrá nebo vlhká, bývá chladná a mokrá v zimě, ale horká a vlhká v teplejších ročních obdobích. Tato vlhkost může způsobovat poruchy kaphy, a navíc chlad může také vést k poruchám váty v zimě. U člověka s onemocněními sáma-váta, jako je revmatoidní artritida, ischias (zánět sedacího nervu) nebo neuromuskulární problémy, často dochází ke zhoršení příznaků v chladných, vlhkých podmínkách. Problémy kaphy, jako jsou nachlazení a bronchiální astma, se také zhoršují v anúpa-déše, zejména během jara. Pro lidi s těmito onemocněními je v ideálním případě nejlepší přestěhovat se do sádháraná nebo džángala-déši.

Džángala-déša je místo horké a suché v létě, kdy může způsobovat problémy pitty, jako je kopřivka, vyrážky a spálení od slunce. V zimě se džángala-déša ale stává suchou a chladnou, což obzvlášť zhoršuje váta-dóšu. Džángala-déša je nejvhodnější pro lidi typu kapha, jimž prospívá suché klima. Lidem se závažnými poruchami váty nebo pitty prospěje přestěhování na jiné místo.

V sádháraná-déša jsou všechna čtyři roční období mírná. Působí vyrovnávajícím vlivem na všechny tři dóši, proto je toto prostředí zdravé pro všechny konstituce. Ájurvéda považuje tuto déšu za prioritní místo k životu, ale mírné oblasti anúpa nebo džángala-déši jsou také vhodné.

Tabulka č. 1: Působení geografické polohy

Místo (déšam)

Vlastnosti

Působení na dóši

Sádháraná

Mírné, tropické nebo subtropické klima

Vyrovnává všechny tři dóši

Džángala

Suché, pouštní klima

Zhoršuje vátu a pittu

Anúpa

Vlhké, sychravé klima; chladné zimy

Zhoršuje kaphu plus vátu, když je chladno

Bala (síla). Vztahuje se nejen k síle člověka, ale i k síle nemoci. Léčba závisí na obou těchto faktorech. Pokud má někdo dobrou sílu, šodhana (terapie paňčakarmy) může být považována za primární léčbu. Případně slabý člověk by neměl podstupovat paňčakarmu, ale měl by místo ní použít šamanu (zklidňující terapie).

Pokud je síla člověka dobrá a jedna nebo víc dóš je utklišta (nabuzená nebo aktivovaná a připravená opustit tělo), je možné přímo provádět léčebné postupy paňčakarmy, jako je vamana, bez jakékoli púrvakarmy (přípravných kroků). Zhoršená dóša by měla být eliminována nejbližším tělesným otvorem a člověk se bude okamžitě cítit lépe. Pokud je ale klientova bala dobrá, ale dóša není utklišta, pak je nutné před jakoukoli formou paňčakarmy provést púrvakarmu. Púrvakarma zahrnuje snéhanu (vnitřní a vnější aplikaci oleje) a svédanu (pocení neboli potní terapii). Tyto léčebné postupy pomohou přivést dóši zpátky do gastrointestinálního (GI) traktu – vátu do tlustého střeva, pittu do tenkého střeva a kaphu do žaludku. V tomto stadiu je možné úspěšně použít terapie paňčakarmy pro eliminaci dóš prostřednictvím nejbližšího tělesného otvoru.

Oproti tomu pokud má klient nízkou balu, ale dóši jsou utklišta, je možné použít jemné eliminační terapie. Například pokud je zhoršená kapha, měla by být použita expektorační terapie. To je možné za použití jednoduchého bylinného léčebného přípravku, jako je sitopaládi. Pro utklišta-pittu použijte terapii anulomana (léčba, jež udržuje normální vektor dóši) s mírným laxativem, jako je nišottara nebo ámalakí. V případech utklišta-váty použijte také mírné laxativum, jako je gandharva-harítakí. A nakonec pokud je bala nízká a dóši nejsou utklišta, je upřednostňovanou léčebnou terapií šamana-čikitsá (utišující terapie). Jednoduché vodítko je: pro zhoršenou kaphu je možné použít bylinnou směs tálísádi, pro pittu použijte gudúčí nebo šatávarí a pro vátu je možné použít dašamúlu nebo ašvagandhu.

Dále je potřeba zvážit tu nejvhodnější léčbu v případě, že agni je nízký a je přítomna áma (toxiny), což je ústřední příčinou nemoci. Toxiny obvykle bývají vylučovány šodhanou, ale až teprve poté, co áma prošla dozráním prostřednictvím dípana a páčana-čikitsy (jež jsou součástmi šamana-čikitsy). Nízký agni a áma jsou hlavní příčinou bala-kšaji (nízké síly), protože toxiny blokují kanály, působí na výživu a vyvolávají vyčerpání. Jakmile je agni zvýšen dípanou a áma vyloučena pomocí páčany, člověku se navrací síla, tok živin funguje a člověk získává energii. Z toho důvodu by při doporučování nejvhodnější léčby měla být věnována pečlivá pozornost bale.

Kromě síly pacienta musí být brána v úvahu i závažnost (síla) příznaků a symptomů. Intenzivní symptomy nebo komplikace je nutné léčit okamžitě. Pokud nějaký akutní příznak způsobuje člověku bolest, musíme nejprve vyřešit tento příznak a pak se zabývat příčinou. Například při revmatoidní artritidě, pokud je v kloubu přítomna silná bolest, budete možná muset použít analgetika pro úlevu od této bolesti. Poté, co nastane úleva od intenzivní bolesti, je možné pacientovi poskytnout další léčbu pro vyřešení příčiny onemocnění.

V naléhavých případech, kdy je nutné potlačit symptomy, je alopatická medicína velmi účinná. Pokud například člověka postihne infarkt, musíte okamžitě jednat a řešit tento akutní stav. Nicméně jakmile akutní fáze pomine, práce lékaře nekončí. Musíme pak pochopit patogenezi (vznik a vývoj choroby) a při vyhodnocování náležité léčby musíme znát sílu nemoci v porovnání se silou pacienta.

Kála (čas)

Čas v tomto kontextu obecně souvisí s momentálním ročním obdobím a s ročním obdobím, v němž dochází k nástupu nebo zhoršování příznaků. Kála se také vztahuje k trvání nemoci nebo poruchy a k věku člověka.

Čtyři roční období existující ve většině oblastí mírného pásma, jako je většina Severní Ameriky, mohou být spojena s převahou vlastností jedné nebo víc dóš, takže kála je důležitým faktorem při léčbě. Následuje přehled dóš, k jejichž zvýšení nejpravděpodobněji dochází v jednotlivých ročních obdobích:

Jaro: kapha

Léto: pitta

Podzim: váta

Zima: váta a kapha

Správné načasování je obzvlášť důležité při rozhodování o použití nějakého specifického typu šodhana-čikitsy. Jaro je ročním obdobím kaphy, takže to je dobrý čas pro vamanu (terapeutické zvracení). Léto je obdobím pitty, proto je vhodné pro viréčanu (pročišťování střev projímadly). Podzim je obdobím váty, takže v této době je velmi prospěšné basti (terapeutický klystýr).

Čas je důležitým léčebným faktorem. Například při břišním tyfu dóša, jež se skrývala v stháji (zralém) dhátu vstupuje do astháji (nezralého) dhátu a způsobuje příznaky horečky. Je třeba času, aby proběhlo samprápti (patogeneze) a horečka přešla.

Kála také znamená věk. Dětství je věkem kaphy, v dospělosti převládá pitta a stáří je váta. Intenzivní paňčakarmu nelze provádět u dětí, protože jsou křehké. Dospělí jsou schopni zátěž paňčakarmy vydržet, ale starší lidé také nemohou podstupovat intenzivní terapie paňčakarmy, protože u nich v tomto období života váta způsobuje slabost. Věk je v tomto protokolu uvedený samostatně jako vajam.

Nemoc se v určitém stadiu v těle zrodila, takže musí jednoho dne skončit. Je užitečné mít na mysli, že je zapotřebí trpělivosti. Čas nakonec vyléčí téměř každou nemoc, jakmile se člověk řídí pravidly správného stravování a životního stylu.

Anala (trávicí oheň)

Jedná se o synonymum pro agni, jenž řídí stav trávení. Agni je mostem mezi třemi dóšami, sedmi dhátu a třemi malami. Jejich optimální fungování závisí na zdravém agni. Jsme neustále vystavováni vlivům prostředí, v němž žijeme, změnám ročních období, změnám ve stravování a změnám ve svých vztazích, emocích, zaměstnání atd. Všechny tyto změny agni ovlivňují.

Tabulka č. 2: Léčebné postupy pro různé typy agni

Manda-agni

Tíkšna-agni

Višama-agni

Sama-agni

Pomalý metabolismus a špatné trávení, souvisí se zvýšenou kaphou, vede k poruchám kaphy.

Rychlý metabolismus a rychlé trávení, souvisí se zvýšenou pittou, vede k poruchám pitty.

Nepravidelný metabolismus a kolísavé trávení, souvisí se zvýšenou vátou, vede k poruchám váty.

Vyrovnaný metabolismus a optimální trávení, vytváří vyrovnané dóši.

Nejlepší léčbou je vamana (zvracení).

Nejlepší léčbou je viréčana (pročišťování).

Nejlepší léčbou je basti (léčebný klystýr).

Jedinou potřebnou léčbou je rasájana (omlazení).

Agni se může stát višama (nepravidelným) v důsledku suchých, lehkých, chladných, silně proměnlivých a jemných kvalit. V takovém případě způsobí zhoršení váty a povede k nepravidelné metabolické aktivitě. Agni se může stát tíkšna v důsledku ostrých, horkých a lehkých atributů, což vede ke zvýšení pitty, a může dojít ke spuštění hypermetabolické aktivity. Pokud se agni stane manda v důsledku pomalých, mdlých, těžkých, olejnatých a tekutých vlastností, může dojít k narušení kaphy a to způsobí zpomalení metabolismu, jež povede k poruchám kaphy, jako je obezita a diabetes. Sama-agni je stavem vyrovnaného metabolismu, jenž může vést ke dlouhému a zdravému životu.

Důležitým faktorem ájurvédské čikitsy je vyrovnání agni prostřednictví patřičné stravy, životního stylu a očistného programu. Agni je silně ovlivňován myslí, takže kája-čikitsá (léčba agni) je opravdu psychosomatická a zahrnuje fyzické terapie pro tělo a psychické terapie pro mysl.

Prakrti a vikrti

Jedná se o původní konstituci člověka a jeho současný stav dóšické nerovnováhy. Ájurvéda se snaží pochopit paradigma prakrti-vikrti člověka a léčí každého jedince podle prakrti i vikrti. Doporučuje očistný program, byliny, stravu a životní styl, jež jsou specifické pro situaci konkrétního člověka.

V moderní medicíně žádný koncept, jako je prakrti, neexistuje. Západní medicína si však začíná uvědomovat jeho existenci, protože je pozorováno, že někteří lidé dobře reagují na určité léky, zatímco jiní ne. Proto existuje na trhu tolik druhů léků na vysoký tlak, léků uvolňujících průduškové svalstvo, utišujících léků a antidepresiv. Každý člověk je jedinečný a bude mít jedinečnou reakci na tyto léky. Ájurvéda už před 5000 lety řekla, že musíme každého jedince léčit individuálně, a dnes, po dlouhodobém výzkumu, západní medicína dochází ke stejnému závěru.

Tento koncept je možné aplikovat na klasifikaci nemocí podle ročních období zvanou prákrtika-samprápti a vaikrtika-samprápti. Nemoci prákrtika jsou ty, jež se objevují v ročním období odpovídajícím zhoršené dóše – problémy kaphy na jaře nebo v zimě, problémy pitty v létě a onemocnění váty na podzim. To jsou přirozená prákrtika poruchy. Je možné je léčit použitím režimu vhodného pro dané období (rutučarjá) u konkrétního člověka.

Vaikrtika choroby jsou poruchy, jež se vyskytují v ročním období nesouvisejícím s narušenou dóšou. Příkladem jsou poruchy váty vyskytující se na jaře, poruchy kaphy nebo váty v létě nebo poruchy pitty v zimě. Takové poruchy se léčí terapií šamana, protože roční období není vhodné pro šodhana-čikitsu a paňčakarmu.

Paradigma prakrti-vikrti je důležité jak pro diagnostické účely, tak pro účely prognózy. Například pokud má člověk váta-prakrti a váta-vikrti, je velmi obtížné vyléčit takové onemocnění, protože člověk má z podstaty své konstituce sklon ke zhoršování váty. V takovém případě cokoli děláme pro vyléčení vikrti-dóši také ovlivňuje prakrti-dóšu. To samé platí pro poruchy pitty u člověka typu pitta a pro poruchy kaphy u člověka typu kapha, jež jsou obojí poměrně obtížně léčitelné. Případně pokud má člověk typu váta problém pitty nebo kaphy, bude lépe léčitelný, protože pitta a kapha nemají tak vhodné podmínky, aby způsobovaly problémy u konstituce typu váta. To samé platí pro poruchy váty nebo kaphy u člověka pitta a poruchy váty a pitty u člověka typu kapha.

Vajam (věk)

Fáze života je možné kategorizovat podle převládání jedné z dóš. Přibližný časový rámec je:

Kapha: 0–16 let

Pitta: 16–50 let

Váta: 50 let a více

Děti mají věk kapha, takže jsou náchylné k poruchám kaphy. Poruchy pitty se obvykle objevují ve věku pitta, což je dospělost a střední věk, a mohou být v tomto stadiu života poněkud obtížně zvladatelné. A nakonec problémy váty jsou běžné u starších lidí, kdy mohou být obtížně řešitelné.

Vezměme si jako příklad grahani (chronická porucha vstřebávání při trávení), což je porucha váty-pitty. Když se objeví u dětí, je poměrně snadno léčitelná, protože dítě je v kapha věku. Váta nebo pitta vikrti je ve svém vlivu na dítě odlišná od kaphy, takže dítě neovlivňují tak hluboce. Pokud ale grahani onemocní dospělý nebo starý člověk v pitta nebo váta fázi života, bývá léčba obvykle komplikovaná, protože váta-pitta podstata této poruchy silně ovlivňuje lidi v těchto životních fázích. Takový případ může vést k ulcerózní kolitidě nebo dokonce k rakovině tlustého střeva.

Prognóza nějaké poruchy závisí do určité míry na věku člověka. Děti jsou náchylné k onemocněním kapha, jako je nachlazení, zácpa a kašel. Všimněte si, že u dětí jsou kapha problémy poměrně snadno léčitelné, protože jejich těla rostou a mohou se rychle měnit. Poruchy pitta v pitta věku jsou také poměrně snadno zvladatelné, protože věk pitty je dobou síly na rozdíl od onemocnění váta ve věku váty, jež jsou nejobtížněji léčitelná. Stáří je obdobím, kdy jsou tkáně slabé, takže jakákoli nemoc je u starých lidí obtížně léčitelná a artritida, revmatismus, ischias, nespavost, zácpa a další problémy váty jsou obzvlášť obtížně léčitelné u staršího člověka.

Sattvam (mysl)

Toto slovo znamená mysl a označuje mentální sílu, senzitivitu, intelekt a emocionální stav člověka. To vše je třeba brát v úvahu pro stanovení diagnózy, aby s tím byla léčba v souladu a mohla účinně fungovat.

Ájurvéda rozčleňuje sattvam na klinickém základu na pravara, avara a madhjama. Pravara znamená příliš silnou mysl. U takového člověka se vyskytuje přehnaná sebedůvěra a potlačení emocí a fyzických symptomů. I když může mít takový člověk závažnou bolest, nedává to najevo. Takový pacient je ve stavu popírání a to může lékaře uvést v omyl a narušovat léčbu.

Na druhou stranu avara-sattvam znamená křehkost a hypersenzitivitu, takže i malá bolest se může člověku jevit jako trýznivá. I nepatrná bolest v břiše může způsobit, že se takový člověk zhroutí na zem. To může být pro lékaře také zavádějící.

Madhjama-sattvam znamená normální, vyrovnanou mysl, s níž člověk vysvětluje závažnost a intenzitu bolesti přesně takovou, jaká je. Takový člověk se nazývá ápta, což znamená upřímný ve svých pocitech a emocích. To pomáhá lékaři dospět k přesnější diagnóze a léčení často bývá u takového pacienta rychlejší. Vždy je prospěšné mít madhjama-sattvam, jež prezentuje skutečný obraz psychosomatické situace člověka.

Sátmja (imunita)

Sátmja může být definována jako odolnost, imunita nebo rezistence vůči alergiím. Sátmja je důležitá při pozorování imunitního stavu člověka, který je řízen ódžasem (životní esence). Imunitu je možné pěstovat neboli cvičit. Lidé na Západě, kteří žijí v čistém prostředí a nikdy necestují, svůj imunitní systém vystavují jen málo výzvám. Pokud takový člověk vycestuje například do Mexika nebo Indie, může vážně onemocnět, protože se jeho imunitní systém nedokáže vypořádat s různými bakteriemi. Lidé, kteří často cestují do takových zemí, obvykle mívají silnou imunitu, protože jsou neustále vystavováni celé škále rostlin, bakterií a klimatických podmínek. Ty testují imunitní systém a posilují sátmju.

„Oka-sátmja“ nebo „abhjasanam-sátmja“ znamená zvyknout si na něco. Dlouhodobým praktikováním člověk může posilovat imunitu jejím každodenním vystavováním nepatrnému množství nějakého alergenu. Dejme tomu, že člověk je nadměrně citlivý na pyl a náchylný k jarním alergiím. Pokud užívá špetku pylu a postupně si s blížícím se jarem zvyšuje dávku, může se na pyl desenzibilizovat a posílit si odolnost a imunitu. To zvyšuje sátmju.

Pamatujte, že člověk může snášet většinu látek, ale může mít alergii nebo jinou nežádoucí reakci na určité potraviny nebo léčiva. Toho je potřeba si pečlivě všímat. Imunitu člověka je možné vytrénovat, jak bylo popsáno výše, neznamená to ale, že by člověk měl konzumovat to, co je pro něj v podstatě jed, pokud má na konkrétní alergen extrémní citlivost. Oka-sátmja by měla být budována pouze u člověka, jenž má jen mírné alergické reakce. Člověk se závažnou alergií na něco, jako jsou arašídy nebo mléko, by tyto substance neměl konzumovat ani v minimálních dávkách, protože by mu to mohlo způsobit anafylaktický šok, poškození mozku případně i smrt. Nicméně pokud je citlivost mírná, maličká dávka látky, jež způsobuje tuto reakci, může pomoct u takového člověka vybudovat sátmju.

Áhára (strava)

Strava člověka hraje velmi důležitou roli v jeho zdraví, protože přímo ovlivňuje tělesné tkáně a kanály, jež jsou řízeny dóšami. Pokud například člověk trvá na konzumaci stravy dráždící pittu, bude u něj jakákoli porucha pitty velmi obtížně léčitelná. To samé platí pro ostatní dvě dóši. Strava vyrovnávající dóši funguje jako mocná medicína, jež působí proti kterékoli zvýšené dóše; strava narušující dóši je jako jed a bude dóši zhoršovat.

Jídlo je jedním z hlavních zdrojů životní energie. Pokud jídlo není náležitě strávené kvůli kombinování neslučitelných potravin nebo z jiných důvodů, může vytvářet ámu, což je nestrávená potrava nebo toxiny. Ájurvédská pravidla výživy probíráme podrobně ve 3. kapitole této knihy.

Avasthá (stadia nemoci)

Existuje mnoho různých kategorií, jež označují stadium, v němž se nemoc nachází. První je sáma-avasthá a niráma-avasthá. Sáma znamená dóšu s toxiny; niráma znamená bez toxinů. Například sáma-pitta je pitta-dóša s toxiny, jako například při průjmu nebo horečce. Oproti tomu niráma-pitta znamená zhoršení pitty bez toxinů, což je možné sledovat při krvácivých poruchách.

Další členění avasthy je na pacámana a pakva. Pacámana-avasthá je stadium, v němž áma zraje, zatímco pakva-avasthá znamená ámu, jež byla vyloučena, ale dóši ničí tkáně.

Džírna-avasthá je chronické onemocnění, kdy áma byla vyloučena a dhátu jsou vyčerpané, protože byly spáleny nadměrně vysokým agni. Ovlivňuje také pránu, tédžas a ódžas, životní esenci. Příkladem stadia džírna je vyhublost v důsledku tuberkulózy, při níž jsou tkáně závažně vyčerpané. Oproti tomu ášukárí-avasthá znamená akutní stav nemoci. Při něm dóša vstoupila do prasary, třetího stadia vývoje nemoci, a cirkuluje celým tělem a začíná zasahovat dhátu. Symptomy trvají pouze krátkou dobu, mohou být ale intenzivní.

Dhátu-gata-avasthá znamená stadium, kdy nemoc vstupuje do dhátu. Toto je používáno k podrobnému pochopení, která tkáň je ovlivňována kterou konkrétní dóšou. Například asthi-gata-váta znamená, že váta-dóša vstoupila do kostní tkáně, zatímco madždžá-gata-kapha značí kaphu ve svalech.

Vega-avasthá je časové údobí, kdy jsou přítomné příznaky, zatímco avega-avasthá znamená stadium mezi záchvaty. Příkladem je bronchiální astma. Při akutním astmatickém záchvatu zvaném status asthmaticus se jedná o vega-avasthá a léčba je zcela odlišná od doby, kdy má člověk mezi astmatickými záchvaty, což je avega-avasthá. Dalšími příklady chorob, jež mají vega a avega-avasthá jsou horečka, břišní tyfus, střevní kolika, herpes, epilepsie a mnoho forem bolesti. Když se objeví záchvat, dóša vstupuje do astháji-dhátu (nezpracovaná tkáň), zatímco mezi atakami se dóša ukrývá v stháji-dhátu (zpracovaná tkáň). Proto absence záchvatu neznamená, že je pacient vyléčený, ale pouze že se nemoc ukrývá.

Podobné uspořádání je uttána-avasthá, což znamená mírné stadium nemoci, a gambhíra-avasthá, závažné stadium. Jako příklad nám může posloužit astmatický záchvat, jenž je vega-avasthá. Pokud se jedná o slabý záchvat, je to uttána-avasthá, jestliže je záchvat silný, je to gambhíra-avasthá.

Existuje také samprápti-avasthá, což znamená stadium patogeneze. Měli bychom pochopit stadium nemoci podle ájurvédského modelu samprápti, aby mohla být nemoc léčena přesně a rychle. Odlišný přístup je zapotřebí s ohledem na stadium patogeneze, v němž se dóša nachází. Šest stadií nemoci je:

Saňčaja: hromadění dóši

Prakópa: vyprovokování dóši

Prasara: šíření dóši po těle

Sthána-samšraja: ukládání dóši do tkání

Vjakti: projev nemoci

Bhéda: destrukce nebo deformace tkání s možnými komplikacemi.

Všech těchto jedenáct faktorů je nutné pečlivě sledovat podle kvalitativních a kvantitativních projevů dóš. Na základě toho, co bylo zjištěno, by pak měl být člověk okamžitě léčen.

Komplikace, vícečetné patologie a poruchy spojené s léčivy

Kromě toho, co bylo uvedeno výše, ájurvéda říká, že člověk také musí porozumět prognóze nemoci. To znamená posouzení komplikací nemoci.

Než začneme s jakoukoli léčbou, musíme zjistit, jestli proces konkrétní nemoci (samprápti) zahrnuje komplikace, jež se v sanskrtu nazývají upadrava. Upadrava se vyskytuje jako důsledek prvotní nemoci zvané pradhána-vjádhi a způsobuje další nemoc. Komplikace nemá vlastní samprápti, ale jedná se o přímou odnož procesu primární nemoci, jež se může vyskytnout ve kterémkoli stadiu samprápti, ačkoli plně viditelnou se stává v šestém stadiu zvaném bhéda.

Jednoduchý postup pro ájurvédské řešení nemoci

(čikitsá)

- Zjistit prakrti (konstituci) člověka.

- Zjistit vikrti člověka (momentální změněný stav dóš v těle).

- Zjistit příčinu nebo příčiny jakékoli nemoci, například stravování, životní styl, emocionální vzorce, kvalitu vztahů, genetické předpoklady atd.

- Jako první krok v léčbě odstranit příčinu a pomoct potlačit jakoukoli intenzivní bolest.

- Stanovit správný denní režim (stravu, cvičení atd.) v závislosti na prakrti, vikrti a věku člověka a také na ročním období, klimatu, místě a podobně.

- Stanovit a uskutečnit detoxikační postup: buď úlevný (šamana), nebo vylučováním (šodhana).

- Stanovit a uskutečnit terapie založené na principu, že opačné vlastnosti se vyrovnávají:

- terapie protichůdné k vyprovokované dóše (dóša-pratjanika)

- terapie protichůdné k nemoci (vjádhi-pratjanika)

- Poskytnout omlazení neboli obnovu, regeneraci (rasájana) tělu pro zvýšení imunity a pro posílení konkrétních orgánů a tkání.

Příkladem upadravy je městnavé srdeční selhání, k němuž dochází v důsledku chronického bronchiálního astmatu. V tomto případě je prvotní nemocí bronchiální atma a komplikací je městnavé srdeční selhání. Dalším příkladem je formování četných vředů v tlustém střevě, které se může objevit jako komplikace Crohnovy choroby.

Dalším faktorem, který je potřeba brát v úvahu, jsou vícečetné patologie, kdy dvě nemoci s podobnými patologiemi jdou ruku v ruce. To je označováno jako vjádhi-sankara. V tomto případě má každá nemoc samostatné samprápti vyskytující se na dvou různých místech. Dobrým příkladem vjádhi-sankary je průjem a zvracení, jež se mohou obě vyskytnout z jedné příčiny, například při otravě jídlem. Dalším příkladem je gastritida (zánět žaludku) a enteritida (zánět tenkého střeva). Tento stav je natolik běžný, že má i své označení: gastroenteritida.

V dnešní době se vyskytuje také celá řada léčivy způsobovaných poruch, jež se nazývají iatrogenní nemoci. Ájurvéda říká, že léčivo, jež vyvolává nemoc, není skutečným léčivem. Když se podíváte na kterýkoli lék, zjistíte, že jsou u něj často jen dvě nebo tři indikace, ale mnoho vedlejších účinků. Medikamenty by měly minimalizovat jakékoli škody, a ne být kontaminované nečistotami nebo konzervanty. Musejí být čerstvé, finančně dostupné a vybrané podle potřeb jedince bez nepřiměřených vedlejších účinků.

Čtyři pilíře čikitsy

Čikitstá neboli léčba může někdy zahrnovat složitý soubor prostředků pro uzdravení procesu nějaké nemoci. Mnohdy se z čikitsá stává týmová práce. Při závažném akutním stavu nemusí být lékař samotný schopen si s ním poradit. Potřebuje asistentku či asistenta nebo zdravotní sestru a měl by mít k dispozici pohotovostní léky. Z tohoto důvodu Čaraka zdůrazňoval čtyři pilíře čikitsy. Na těchto čtyřech pilířích je budována krásná stavba léčení.

Lékař zvaný vaidja je prvním pilířem čikitsy. Druhým pilířem je aušadha, medicína, lék. Třetí je paričáríka, lékařův asistent nebo sestra. Posledním pilířem je rugna, pacient. Všechny tyto čtyři aspekty by měly spolupracovat a být koordinovány a synchronizovány ve svém fungování. Čikitsá je silně závislá na všech pilířích, ale duší čikitsy je lékař.

Ájurvédské texty podrobně popisují ideálního lékaře. Uvádějí, že by měl mít řádně udržované dlouhé vousy (důležité v době, kdy byly texty napsány), čistý oděv, krásné vlasy, krátké nehty a příjemný a usměvavý vzhled, aby si pacient k lékaři vybudoval důvěru. Záležitosti jako dlouhý vous nemusejí být v současnosti až tak podstatné. Pokud má ájurvédský lékař vousy a visí mu z nich vojtěškové klíčky, jaké poselství to předává pacientovi? Není také podstatné, jestli má na sobě lékař oblek se sakem a vestou nebo neformální oděv. Nejdůležitější je, aby byl takový člověk erudovaný, zkušený, vzdělaný, sečtělý, zručný, uctivý, soucitný a láskyplný.

Lékařova slova jsou mantry a mají hluboký účinek, protože lékaři mají v naší společnosti velkou prestiž a vliv. Je důležité, aby každý lékař byl soucitný a záleželo mu na jeho pacientech. Ájurvédský praktik by měl být stejně soucitný a znalý věci.

Kvalifikovaný lékař by měl být důkladně vzdělaný v každé oblasti, na niž se specializuje, a měl by absolvovat celou řadu zkoušek ověřujících jeho dovednosti, aby mohl být důvěryhodný. Takový člověk by pak měl pracovat jako praktikant pod zkušeným lékařem.

Je důležité, aby ájurvédský lékař měl dobrý přehled o ájurvédě, ale rovněž byl odborníkem na svou konkrétní specializaci. Zejména v moderním konceptu medicíny je specializace velmi důležitá. Například praktický lékař nemůže řešit složitý srdeční problém a onemocnění ledvin nemůže plně vyřešit specialista na kardiologii. Uvědomte si, že lékař musí pozorovat mnoho chirurgických zákroků a po určitou dobu asistovat jiným chirurgům, než je schopen sám provádět tu samou operaci za pomoci asistentů.

Lékař, který má klinické schopnosti přesného vnímání pulzu, analyzování jazyka, diagnostiky očí a zhodnocení tělesných systémů, by měl být také schopný používat logiku ke stanovení přesné diagnózy. Lékař musí znát zpaměti všechny důležité ájurvédské sútry a měl by znát rasu, vírju, vipáku a prabhávu důležitých bylin, aby správně určil, jaká léčba by měla být ve kterou dobu použita. Měl by mít zkušenosti s používáním bylin a léčením pacientů.

Druhým důležitým pilířem léčby je lékařův asistent/asistentka neboli paričáríka. Lékařův asistent by se měl stejně dobře orientovat v lékařské vědě, měl by být sečtělý a dobře si pamatovat to, co nastudoval. Musí se řídit příkazy hlavního lékaře a současně být stejně kompetentní a sebejistý, aby dokázal vyřešit nějaký naléhavý případ. Pokud se vyskytne akutní ledvinová kolika a lékař není dostupný, musí asistent vědět, jak pacientovi pomoct. Poté, co byla kolika zvládnuta, musí být lékař informován, že byla léčena v souladu s tím, co bylo pozorováno v minulosti. Asistent by pak měl lékaře seznámit s podanými léky a zeptat se ho, co je potřeba udělat dál.

Tato komunikace mezi lékařem a asistentem musí být velmi kvalitní. Měli by pracovat spolu, ruku v ruce. Asistent by měl respektovat lékaře a neměl by být agresivní, neuctivý nebo neposlušný. Stejně jako lékař či lékařka, měl by být paričáríka dobře vzdělaný, čistý, příjemného vzhledu a pozorný. Měl by pacienta pobízet k užívání jakéhokoli potřebného léčiva a také musí v srdci pacienta probudit důvěru.

Třetím důležitým pilířem je medicína, léčivo. Medicína by měla být čerstvá a účinná, mít patřičnou rasu, vírju, vipáku a prabhávu. Pokud není dostupná v čerstvé podobě, je možné použít práškové formy, tablety, ghí a oleje s léčivými přísadami a podobně. Podle ájurvédy by veškerá léčiva měla být organicky pěstovaná, opatrně sbíraná a skladovaná a správně používána ve správném čase. Balené byliny a směsi by měly být získávány od seriózních společností a měly by být opatřeny uvedením data spotřeby. Pokud nějakému léčivu vypršela doba použitelnosti před rokem, nemůže navodit ten správný výsledek.

Bylinná léčiva by neměla přijít do kontaktu s hmyzem ani být jinak kontaminována a neměla by obsahovat chemické konzervanty nebo zbytky pesticidů. Pouze čisté léky přinesou ten správný výsledek. Léčiva by také měla být snadno dostupná. Pokud vyšetřujete pacienta ve Spojených státech, je k ničemu, když víte o léku dostupném v Indii, pokud ho nemůžete získat v Severní Americe. V ideálním případě by lékař měl znát vhodné náhražky za jakékoli byliny, jež nejsou dostupné. Nicméně i když ájurvédské texty říkají, že léčiva by měla být dostupná lokálně, měl by se člověk ujistit, že tyto byliny jsou vhodnými náhradami za indické byliny, jež bývaly tradičně používané a uváděné v ájurvédských textech. V ideálním případě by měli mít tu správnou rasu, vírju, vipáku a další působení a také blízký vztah ke stejným tělesným orgánům, systémům a tkáním.

A samozřejmě posledním pilířem terapie je pacient. Pacient by měl být poslušný a upřímný a vysvětlovat své příznaky bez přehánění nebo skrývání informací. Měl by lékaři poskytnout přesnou zdravotní historii svou a své rodiny a jasně popsat závažnost současného onemocnění. Úspěch čikitsy je založený na všech čtyřech pilířích řešení nemoci.

Agni a kája-čikitsá

Život na planetě řídí soma – měsíc, súrja – slunce a anila, což je kosmická prána. Slunce představuje agni, bez něhož není život na zemi možný. Agni dává světlo, sílu a vytrvalost. Co platí pro vnější agni (slunce), platí i pro vnitřní agni, což je solar plexus. Ten je sídlem džáthara-agni, matky veškerého agni v těle, jež je také známá jako Bhagaván: stvořitel, udržovatel a transformovatel. Tvoření, udržování a transformace na buněčné, systémové a orgánové úrovni – to vše je řízené tělesným agni.

Ájurvédská medicína je také nazývána kája-čikitsá. Kája znamená tělo, takže kája-čikitsá znamená léčba fyzického těla, mysli a vědomí. Káju je ve skutečnosti také možné popsat jako kolektivní uspořádání tělesných tkání. Tělo se neustále mění a odhaduje se, že každá tělesná buňka je nahrazena během sedmi let. Pokud se podíváte na svou fotografii před deseti lety a srovnáte ji s dnešním obrázkem, může mezi nimi být velký rozdíl. V důsledku cirkulujících elementů a komponentů se tělo neustále mění. Kája je v tomto ohledu májá neboli iluze.

Kája také znamená čistou esenci strávené potravy, jež je prekurzorem (předchůdcem) tělesných tkání. Tato esence potravy zvaná kája nebo áhára-rasa obsahuje agni. Pokud dojde k postižení káji (vnitřního) agni, vede to ke tvorbě ámy (toxinů), jež cirkuluje tělem a způsobuje nemoci. Áma, jež je nestrávenou potravou, je příčinou všech nemocí, ale ústřední příčinou ámy je nízký agni. „Ka“ znamená voda a „ja“ znamená cirkulaci, takže to, co udržuje koloběh živin v těle, se nazývá kája. Je to funkce agni, bez něhož tělo nemůže konat žádné činy. Agni udržuje veškerou metabolickou aktivitu, takže je možné ho zhodnotit studováním metabolismu člověka. Ájurvédská čikitsá se tudíž také nazývá kája-čikitsá, řízení vnitřního agni.

Stav agni je úzce spojený se stavem dóš. Agni se stává nízkým v důsledku zvýšení jedné nebo více dóš. Agni je horký, ostrý, lehký, suchý, pronikající a zcela prostý tekuté kvality. Váta-dóša může agni zpomalovat kvůli své chladnosti a proto, že je nepravidelná, může vytvářet višama (nepravidelný) agni, kdy se metabolismus někdy zdá v pořádku, jindy zase ne. Pitta je horká a ostrá a tyto vlastnosti mohou způsobovat nadměrně tíkšna (ostrý) agni, jenž vytváří hypermetabolismus. Kapha je pomalá, těžká, vlhká a chladná, což může způsobovat manda (pomalý) agni a nízkou úroveň metabolismu. Tento pomalý metabolismus může vést k obezitě a mnoha dalším problémům kaphy.

Pamatujte, že pokud je zvýšená tekutá a olejnatá vlastnost pitty, může to působit jako horká voda, jež uhasí oheň agni. Tímto způsobem může zvýšená pitta rovněž vytvářet manda-agni. Horká a ostrá vlastnost agni může být v takovém případě stále silná. Proto někteří lidé s vysokou pittou mají silnou chuť k jídlu v důsledku horkosti a ostrosti, ale slabé trávení kvůli zvýšeným kvalitám tekutosti a olejnatosti.

Stav agni také ovlivňuje dóši. Višama-agni způsobuje poruchy váty, tíkšna-agni bude vytvářet poruchy pitty a manda-agni vede k problémům kaphy. Při kája-čikitsá by měla být řešena zvýšená dóša, jež je zodpovědná za nerovnováhu agni. Pro zvládnutí višama-agni řešte váta-dóšu bylinami, jako je zázvor, černý pepř a dlouhý pepř (společně zvané trikatu) užívanými s ghí. Při tíkšna-agni řešte pittu hořkým ghí neboli tikta-ghrita. A nakonec pro manda-agni použijte čitrak pro povzbuzení agni a zredukování kapha-dóši.

Hlavní kategorie čikitsy

Čikitsá znamená něco, co řeší nebo ulevuje od nějaké poruchy či choroby. Zahrnuje všechny typy léčby, jež v ájurvédě existují. Synonyma pro čikitsu jsou:

Vjádhihára: to, co odnímá nemoc.

Pathja: to, co je prospěšné pro tkáně a tělesné kanály.

Sádhanam: to, co působí jako nástroj pro dokonalé zdraví.

Prájaščittam: odčinění, pokání nebo sebedisciplína za účelem očištění podle konkrétní prakrti a vikrti člověka.

Prakrti-sthápanam: to, co znovu nastoluje rovnováhu prakrti-dóš.

Vaja-sthápanam: zpomaluje proces stárnutí a podporuje dlouhověkost.

Upakrama: znovunastoluje řád v těle.

Jukti: zkušenost v léčbě.

Jodžana: léčebný plán používaný v čikitse.

Krijá: začlenění správných činů ve správný čas.

Jukti (zkušenost) je velmi důležitá. Za daných okolností zkušený lékař dokáže vyléčit problém pomocí lokálně dostupných bylin podávaných v patřičných dávkách a ve správný čas. Například revmatoidní artritidu je nejlepší léčit za použití simhanad-guggulu. Pokud tento lék není dostupný, je možné vyrobit tabletky z práškového zázvoru a ricinového oleje, jež mohou být velmi účinné. Lékař, který má jukti, dokáže léčit pacienta účinněji než kdokoli, kdo má pouze informace o bylinách.

Čikitsá je klasifikována jako šodhana, což znamená očistné terapie, a šamana, což je zmírňování a zklidňování dóš. Šodhana čistí tělo od nadbytku dóš a od toxinů. Provádí se u člověka, který je silnější než jeho nemoc, takže má sílu tyto terapie podstoupit. Zahrnuje speciální formy léčby, jež vyžadují zkušeného lékaře, který je může doporučit a provést. Nejznámějšími terapiemi šodhany jsou abhjanga (olejová masáž), svédana (pocení) a širodhára (souvislý proud teplého oleje na čelo) a také paňčakarma. Paňčakarma se skládá z pěti vylučovacích procedur:

Vamana: terapeutické zvracení.

Viréčana: purgace (očistná terapie projímadly).

Basti: terapeutický klystýr za použití bylinných odvarů a olejů s léčivými přísadami.

Nasja: zavádění oleje nebo léčiv do nosu.

Rakta-mókša: čištění krve neboli pouštění žilou.

Šodhana může také zahrnovat celou řadu dalších léčebných postupů paňčakarmy a post-paňčakarmy a také specifických externě aplikovaných terapií. Všechny jsou uvedené v „Podrobném členění čikitsy“ na str. 24.

Šamana znamená utišující prostředky a je konkrétně používána, pokud je kontraindikována očista například z důvodů slabosti, únavy, akutní infekce, krvácení, horečky, astmatu nebo závažné toxicity v hlubokých tkáních u pacienta. V takových případech není pacient schopný šodhany. Sedm hlavních terapií šamany je:

Dípana: povzbuzení agni

Páčana: neutralizace ámy

Kšut-nigraha: půst

Trut-nigraha: udržování žízně – neboli omezování příjmu vody

Vjájáma: cvičení včetně jógových ásan

Átapa-seva: slunění (nebo čandra-seva, což je vystavování se svitu měsíce)

Maruta-seva: vystavování se čerstvému vzduchu a praktikování pránájámy

Šamana může také zahrnovat další vnitřní terapie, jako je používání léků zklidňujících dóšu, a také různé vnější léčebné postupy. Jsou také uvedené v tabulce.

Podrobné kategorie čikitsy

1. Vnitřní šodhana[1]

1. Púrvakarma: prostředky nebo postupy před očišťováním

1. Vnitřní snéhana (konzumace ghí nebo oleje)

2. Vnější snéhana (vnější aplikace oleje). To zahrnuje specifické formy snéhany:

1. Abhjanga (olejová masáž celého těla)

1. Širo-bhjanga (vtírání oleje do pokožky vlasové části hlavy)

2. Pádábhjanga (vtírání oleje do chodidel)

2. Širodhára (plynulý proud medicinálního oleje na čelo)

3. Širo-basti (omývání hlavy nebo vlasové části hlavy olejem)

4. Netra-basti (koupel oka v ghí)

5. Kati-basti (lokální máčení lumbosakrální oblasti olejem)

6. Karna-púrana (naplnění uší olejem)

7. Nábhi-prakšepa (souvislý proud medicinálního oleje na pupík)

3. Svédana (pára nebo jiné léčebné postupy pro vyvolání pocení)

1. Agni-svédana – použití přímého vnějšího zdroje tepla včetně:

1. Tapah-svédana – sezení na horkém slunci nebo u ohně

2. Drava-svédana – použití horké vody

3. Avagáha – horká koupel

4. Parišeka – horká sprcha

5. Bhašpa-svéda (včetně nádí-svéda) – parní lázeň

6. Rúkša-svéda – aplikace suchého horka včetně nahřátých kamenů, sáčků s pískem nebo elektrického topného tělesa

7. Upanáha-svéda – zahřátý nebo uvařený obklad nebo kaše

8. Pinda-svéda – horký váček

2. Anagni-svédana – bez použití přímého vnějšího zdroje tepla včetně:

1. Vjájáma – cvičení

2. Ušna-sadana – sezení v teplém vnitřním prostoru

3. Gurupraváraka – zakrytí přikrývkami

4. Kšuthá – sledování hladu

5. Madja-pánam – pití vína nebo alkoholických nápojů

6. Bhaja – vyvolání strachu

7. Krodha – vyvolání zlosti

8. Upanáha – aplikace syrové kaše ze zahřívajících bylin (zázvoru, hořčice atd.)

9. Mušti-juddha – boxování

10. Átapa – sezení na slunci

11. Maithuna – pohlavní styk

12. Nagna-álingana – přímý kontakt pokožky neboli objímání bez oděvu

4. Další běžné prostředky púrvakarmy:

1. Dípana (rozdmýchávání ohně)

2. Páčana (pálení ámy)

3. Udvartana (aplikace bylinných kaší nebo mastí vtíráním v opačném směru, než je růst tělesného ochlupení)

4. Uddhúlanam (sypání suchého prášku na tělo)

5. Gandúša (převalování bylinného čaje nebo medicinálního oleje v ústech)

6. Kavala (kloktání)

7. Lepana (lokální aplikace bylinných kaší na specifické místo)

8. Álepana (lokální aplikace bylinných kaší pokrývající celé tělo – jako bahenní lázeň)

9. Veštana (lokální aplikace bylinných kaší obalených bandáží)

10. Aňdžanam (speciální tužka na oči aplikovaná na oční víčko nebo řasy)

11. Mardana (masáž hlubokým tlakem)

12. Pídana (masáž tlakových bodů za použití tupých pomůcek, jako jsou klouby na prstech ruky nebo lokty)

13. Trásana (dráždění nebo šok, jako je tahání za vlasy nebo lechtání člověka)

14. Tanmátrá-čikitsá (terapie pěti smysly) – šabda, sparša, rúpa, rasa, gandha

1. Mantra-čikitsá (terapie zvukem)

2. Marma-čikitsá (léčivý dotek prostřednictvím energetických bodů)

3. Varna-čikitsá (terapie pomocí barev – vystavení různým barvám)

4. Rasa-čikitsá (terapie chutí pomocí jídla a bylin)

5. Gandha-čikitsá (aromaterapie – aplikace esenciální olejů)

2. Paňčakarma: Očistné prostředky

1. Vamana (terapeutické zvracení) – především při poruchách kaphy

2. Viréčana (purgační terapie) – především pro poruchy pitty

3. Basti (medicinální bylinný klystýr, s olejem nebo bez) – především při poruchách váty

4. Nasja (nosní aplikace bylin nebo medicinálních olejů) – vyrovnává pránu a odstraňuje zbytkové dóši

5. Rakta-mókša (pouštění žilou neboli terapeutické krvácení) – pro některé poruchy pitty a rakty.

3. Paščát-karma: Prostředky nebo úkony po očistě

1. Áhára (stravovací terapie) – založená na sansardžana-kramě (postupném rozdmýchávání agni), jež zahrnuje konzumaci obilných kaší a lehce stravitelného jídla:

1. Manda (velmi řídká ovesná kaše)

2. Peja (řídká ovesná kaše)

3. Vilepí (hustší ovesná kaše)

4. Akruta-júša (čirá polévka, vývar)

5. Kruta-júša (polévka s orestovaným kořením)

6. Odana (rýže)

2. Vihára (terapie životním stylem)

1. Kájiká (fyzické terapie, cvičení a jógové ásany)

2. Váčika (terapie řečí, recitace manter, zpěv posvátných písní a léčivých zvuků)

3. Mánasika (mentální terapie jako rozjímání a pozitivní afirmace, vytváření správné pozornosti a záměru)

1. Rasájana (obnovující terapie)

1. Speciální rasájana pro dóši, dhátu, maly a orgány

2. Vádžíkaranam (virilizační terapie)

3. Prájogika-nasja (speciální nosní aplikace)

4. Dhúmana (kouření bylinných směsí)

Pamatujte, že všechny výše uvedené léčebné postupy mohou začleňovat používání apunarbhavy, což znamená preventivní terapie. To obyčejně zahrnuje jógu, stravovací terapie a rasájanu pro konkrétní dhátu, jež jsou zasažené jakoukoli nerovnováhou.

1. Vnější šodhana

1. Kšára-karma (vypalování, kauterizace)

2. Šástra-karma (chirurgické otevírání a vypouštění abscesů, odstraňování tumorů nebo mrtvé, nekrotizované tkáně)

3. Agni-karma (aplikace tepla při „cejchování“ nebo moxování, požehování a podobném a také lokální aplikace zahřívajících bylin)

4. Pralepa-karma (pravidelná aplikace bylinné kaše nebo obkladu)

1. Vnitřní šamana

1. Dípana – rozdmychávání agni

2. Páčana – pálení toxinů a neutralizování ámy

3. Kšut-nigraha – půst nebo omezování příjmu potravy

4. Trut-nigraha – udržování žízně, tedy omezování příjmu vody

5. Vjájáma – cvičení včetně jógových ásan

6. Átapa-seva – slunění nebo čandra-seva, pobyt na měsíčním svitu

7. Maruta-seva – sezení na příjemném čerstvém vzduchu, také ve spojení pránájámou

8. Bruhana-čikitsá – nutriční, anabolické terapie

9. Dóša pratjanika aušadha – potraviny, jež zklidňují zvýšenou dóšu

10. Dóša pratjanika áhára – potraviny, které zklidňují zvýšenou dóšu

1. Vnější šamana

1. Abhjanga (olejová masáž)

2. Širodhára (souvislý proud medicinálního oleje na čelo)

3. Širo-basti (olejová koupel hlavy nebo vlasové části hlavy)

4. Netra-basti (oční koupel v ghí)

5. Kati-basti (lokální máčení lumbosakrální oblasti olejem)

6. Karna-púrana (naplnění uší olejem)

7. Nábhi-prakšepa (plynulý proud medicinálního oleje na pupík)

8. Avagáha (koupel ve vaně)

9. Parišeka (horká sprcha nebo bylinný odvar aplikovaný při koupeli)

10. Udvartana (aplikace bylinné kaše nebo masti vtírané v opačném směru, než je růst tělesného ochlupení)

11. Uddhúlanam (posypávání těla suchým práškem)

12. Gandúša (převalování bylinného odvaru nebo medicinálního oleje v ústech)

13. Kavala (kloktání)

14. Lepana (lokální aplikace bylinných kaší na určitá místa)

15. Álepana (lokální aplikace bylinných kaší pokrývající celé tělo, jako například bahenní lázeň)

16. Veštana (lokální aplikace bylinných kaší zabalených do gázy)

17. Aňdžanam (speciální oční linky aplikované na oční víčko nebo řasy)

18. Tanmátrá-čikitsá – šabda, sparša, rúpa, rasa, gandha

1. Mantra-čikitsá (terapie zvukem)

2. Marma-čikitsá (léčivý dotek prostřednictvím energetických bodů)

3. Varna-čikitsá (terapie barvami – vystavování různým barvám)

4. Rasa-čikitsá (terapie chutěmi potravin a bylin)

5. Gandha-čikitsá (aromaterapie – aplikace esenciálních olejů)

Všimněte si, že některé z těchto vnějších léčebných postupů šamana jsou uvedené také jako přípravné prostředky šodhany (púrvakarma).

Ájurvéda používá tyto a další metody k nastolení rovnováhy těla, mysli a vědomí. Čikitsá je definovaná jako jakýkoli prostředek k vytvoření rovnováhy mezi tělesnými třemi dóšami, sedmi dhátu (tkáněmi) a třemi malami (výměšky) a také myslí a vědomím. Pomáhá to rozvíjet vnitřní pocity pohody a navozuje dlouhý a kvalitní život. Terapie jsou tříděné výše uvedeným způsobem, ale jako formu čikitsy je možné použít cokoli. Nyní se budeme zabývat několika důležitými kategoriemi podrobněji.

Santarpana a apatarpana-čikitsá

Čikitsá může být klasifikována podle dvou širokých kategorií: santarpana a apatarpana-čikitsá. Santarpana je také známá jako bruhana-čikitsá nebo jen tarpana-čikitsá. Bruhana znamená expanze a výživa, takže tato kategorie zahrnuje veškeré anabolické terapie. Apatarpana se také nazývá karšana, lekhana nebo langhana-čikitsá. Karšana znamená snižování a redukování jakéhokoli nadměrného růstu, takže apatarpana zahrnuje všechny katabolické terapie.

Santarpana je obecně považována za anabolickou terapii, jež podporuje růst a vyživuje tkáně. Ájurvéda používá patřičnou dietu a životní styl spolu s anabolickými bylinami pro budování tkání. Váta a pitta jsou obě lehké, takže často vytvářejí katabolické změny. Proto je terapie santarpana používána u mnoha poruch váty a pitty, jako je vyhublost, zubní kazy, degenerativní artritida, ischias a svalová dystrofie a také během těhotenství a v období po porodu. Anabolické terapie posilují přirozený růst vyčerpané tkáně. Léčba santarpanou má za cíl zklidnit zvýšenou dóšu a vyrovnat dhátu-agni, aby mohly růst zdravé tkáně. Čaraka uvádí, že je snazší pro vyhublého člověka váhu nabrat než pro obézního ji snížit, takže vyhublost je snáz léčitelná než obezita částečně kvůli psychosomatickým a sociálním faktorům.

Apa znamená „pryč od“ nebo „překážka, zábrana“ a tarpana je „výživa“. Proto apatarpana znamená zabránit ve výživě, takže se jedná o katabolickou terapii, jež odstraňuje nadbytečnou nebo abnormální tkáň a také nadbytek kapha-dóši. Je obzvlášť vhodná pro poruchy kaphy. Katabolická terapie je rovněž nazývána langhana-čikitsá, což znamená „to, co odlehčuje“. Ájurvéda používá přiměřenou dietu a životní styl spolu s katabolickými bylinami pro obnovení rovnováhy těla. Apatarpana je obzvlášť prospěšná při diabetu, obezitě, městnání v lymfatickém systému, lipomech, tukových změnách na játrech, vysokém cholesterolu a vysoké hladině triglyceridů, což jsou všechno onemocnění kaphy.

Příklady (anabolické) terapie santarpana

Všechny tyto terapie zklidňují vátu a do určité míry pittu, ale zvyšují kaphu.

- Olejová masáž (abhjanga) s každodenní aplikací oleje.

- Konzumace mléčných výrobků a masa neboli vysokoproteinová strava.

- Konzumace ghí a jiných tučných potravin.

- Konzumace sladkých jídel.

- Anuvásana-basti (olejový klystýr).

- Spánek během dne.

- Studená sprcha kdykoli během roku, protože to zpomaluje metabolismus.

- Anabolické byliny, jako je dašamúla, balá, vidárí a ašvagandhá.

- Dlouhodobá šťastná a veselá nálada.

- Spánek na měkké, pohodlné posteli.

- Obejmutí někoho s láskou.

- Spokojenost a absence starostí.

Příklady (katabolické) terapie apatarpana

Všechny tyto terapie zklidňují kaphu, ale mohou zvyšovat pittu a závažným způsobem zhoršují stav váty.

- Rúkšana (vysušující) terapie, jako je suchá masáž a aplikace suchého tepla.

- Půst – buď úplná absence jídla, nebo půst s ovocnými či zeleninovými šťávami.

- Horké, kořeněné jídlo.

- Opakované očistné terapie – klystýry, střevní výplachy atd.

- Nadměrná vamana (terapeutické zvracení).

- Častá sexuální aktivita.

- Časté cestování na dlouhé vzdálenosti.

- Omezený spánek.

- Delší nebo intenzivní meditace.

- Trvalé intenzivní emoce, jako jsou obavy, úzkost, zlost nebo strach.

- Stres nebo utrpení.

Tato dvě hlavní třídění čikitsy jsou dále kategorizována na šest různých typů terapií. Ty jsou známé jako šad-vidhá-upakrama, což znamená šest typů terapií, jež nastolují systémový pořádek v těle.

Tabulka 3: Šad-vidhá-upakrama, šest typů terapií

Tři formy santarpana-čikitsy

Bruhana, anabolická terapie

Vyživuje a buduje tkáně a posiluje velikost a mohutnost těla. Používá se při chronických stravujících poruchách váty (např. tuberkulóze). Substance bruhana jsou těžké, chladné, měkké, olejnaté, hrubé (drsné), lepkavé, pomalé, statické a slizovité. Příklady jsou šatávarí, ašvagandhá, balá a vidárí, zejména pokud jsou konzumované s mlékem nebo ghí.

Snéhana, olejování těla

Podporuje sekreci žláz a další tělesné sekrety, činí tělo měkkým, olejnatým a slizovitým. Používá se pro suchost a únavu. Substance typu snéhana jsou olejnaté, tekuté, těžké, jemné, měkké, pomalé a slizovité. Příklady jsou olejnaté a tučné potraviny, šatávarí-ghí, mahánárájanový olej a balá olej.

Stambhana, stabilizování těla

Činí tělo pevným, stabilním a robustním. Používá se při nespavosti, třesu a dalších poruchách v důsledku zvýšených atributů nestálosti, mobility nebo rozpínání se. Substance stambhana jsou statické, chladné, pomalé, měkké a slizovité. Příklady jsou muškátový oříšek, tagara, jatamánsi (nard pravý) a maso.

Tři formy apatarpana čikitsy

Langhana, katabolická terapie

Zvyšuje agni a podporuje snižování hmotnosti. Používá se pro obezitu a další poruchy v důsledku těžkých, pomalých/tupých a drsných kvalit. Substance langhany jsou lehké, horké, ostré, suché, čiré a jemné. Příklady jsou zázvor, pepř, čitrak a půst nebo konzumace lehkých jídel.

Rúkšana, vysušující terapie

Vysušuje pokožku, ulevuje od symptomů edému, odstraňuje tuk a cholesterol, redukuje hmotnost a podporuje hubnutí. Používá se pro poruchy typu kapha, jako jsou vysoké triglyceridy a vysoký cholesterol, nadměrné pocení a edém a také nadbytek méda-dhátu a obezita. Substance rúkšany jsou suché, lehké, drsné, horké, ostré a tvrdé. Příklady jsou šiládžit, kutki, punamavá, trikatu, skořice, omezený příjem vody, suché klima, vysoká nadmořská výška a spánek na tvrdém povrchu.

Svédana, potní terapie

Podporuje pocení, zlepšuje krevní oběh, zahřívá tělo, vylučuje ámu a redukuje hmotnost. Používá se pro horečku, obezitu, špatný krevní oběh, svalovou ztuhlost a bolesti. Substance svédany jsou horké, ostré, suché, lehké, jemné a pohyblivé. Příklady jsou zázvorový čaj, horká polévka, ostré koření jako pepř, běhání, sezení u ohně zabalený v přikrývce a používání potní chýše.

Apunarbhava-čikitsá

Apunarbhava-čikitsá znamená preventivní prostředky a do této kategorie spadá mnoho záležitostí a opatření. Rasájana a vádžíkaranam jsou dva typy ájurvédské čikitsy, jež spadají pod apunarbhava-čikitsu.

Omlazování a sexuální povzbuzování jsou poměrně nové pojmy v moderní medicíně, ale ájurvéda popisovala virilizační techniky už před více než 5000 lety. Rasájana znamená omlazující terapie, zatímco vádžíkaranam je sanskrtský název pro terapie sexuální vitality.

Účelem rasájany neboli tonika je vyživovat a tonizovat slabou tkáň, zatímco vádžíkaranam terapie se zaměřují konkrétně na výživu reprodukční tkáně a podporu sexuální výdrže a výkonu za účelem rozvíjení lásky a intimity ve vztahu.

Jako preventivní terapie často bývají kromě rasájany a vádžíkaranam používány áhára (strava) a vihára (životní styl). Je důležité řídit se správnou dináčarjou (každodenní rutinou) a rutučárjou (sezónní rutinou) podle pravidel vlastní prakrti a vikrti. To může zahrnovat vhodné jógové ásany a pránájámu a také cvičební režim pro vyrovnání dóš. Tento postup může předcházet dóšické nerovnováze, a tím je možné se vyhnout rozvoji závažnějších nemocí. Áhára-čikitsá je podrobně probírána ve 4. kapitole od str. 69, kde je i víc podrobností o vihára-čikitse.

Trividhá-čikitsá

Čaraka odkazuje na trividhá-čikitsá, což je velmi široká klasifikace léčby pro tělo, mysl a vědomí. První je daiva-vjapášraja-čikitsá, spirituální terapie pro uzdravení vědomí. Ta je obzvlášť indikována pro poruchy v důsledku karmy z minulého života (prárabdha). Léčebné prostředky zahrnují recitování manter nebo modlitby, drahé kameny, obětování, obětování prasády (posvátné potravy), pokání a čtení svatých písem. Další je jukti-vjapášraja-čikitsá, odborná terapie, jež léčí fyzické tělo a specifické dóšické nerovnováhy. Zahrnuje racionální léčbu jakékoli dóšické nerovnováhy, a znamená tudíž, že je závislá na zkušeném lékaři. Poslední je sattvávidžaja neboli psychologická terapie pro uzdravení mysli.

Vihára nebo áčára-čikitsá, terapie životním stylem nebo chováním

Kájiká-čikitsá znamená léčba fyzického těla a zahrnuje fyzické terapie, cvičení a jógové ásany. Jedním ze záměrů je pomoct nastolit správné chování na fyzické úrovni. To zahrnuje cíle jako nikomu neubližovat, nereagovat na násilí snahou o odplatu a nepomlouvat. V podstatě to znamená řídit se pěti pravidly zvanými jama a pěti zvanými nijama (viz 11. kapitola).

Kájiká-čikitsá má dvě hlavní podkategorie. První je utkšepana, což znamená pozvednout nahoru nebo ctít a mít vůči někomu velký respekt. Například když někdo trpí komplexem méněcennosti, můžete takovému člověku dát vysokou pozici, aby se cítil respektovaný a uznávaný. Na fyzické úrovni je utkšepana energie směřující vzhůru. Například pokud se někdo snaží zvracet, ale nic z něj nevychází, můžete pomalu pohybovat rukou vzhůru po jeho páteři a to pacientovi pomůže vyzvracet se.

Druhou podkategorií je apakšepana, což znamená táhnout dolů. Příkladem je pacient, jenž je neurvalý a arogantní. Takovému chování nebudete věnovat pozornost. Necháte ho sednout si a dáte mu nižší místo k sezení. Jiným způsobem, jak vysledovat toto chování, je podat mu hůlku, klacík nebo jiný předmět. Pokud se vás snaží přitáhnout k sobě, předmět pusťte. Na fyzické úrovni je apakšepana energie směřující dolů. Například pokud má někdo žaludeční nevolnost a závrať, můžete mu pomalu přejíždět rukou dolů po páteři, což uklidní jeho dóši.

Váčika-čikitsá znamená používání řeči a čtení jako léčebné terapie. Zahrnuje to recitování manter, zpěv posvátných písní a léčivých zvuků a také mluvení pravdivě, nezraňování nikoho prostřednictvím řeči a používání jemných, laskavých, podpůrných slov. Zahrnuje to také terapii při poruchách řeči. Pod váčika-čikitsu spadá také čtení spirituálních knih stejně jako sebezkoumání prostřednictvím sledování skutečného významu toho, co říkáme.

Mánasika (nebo manas)-čikitsá znamená mentální terapie, jako je kontemplace a pozitivní myšlení, jež mají za cíl vytvořit správnou pozornost a záměr vedoucí k dobrému mentálnímu zdraví. Přiměřené cíle, pozitivní afirmace, pozornost vůči pozitivním aspektům života a pozitivní myšlení, to vše jsou součásti mánasika-čikitsá.

Manas-čikitsá bývá také nazývána sattvávidžaja, což znamená psychoterapie a zahrnuje sedm hlavních kategorií:

Graha-čikitsá je planetární a astrologická terapie založená na astrologických datech člověka. Léčení probíhá minimalizováním působení planetárních vlivů na mysl prostřednictvím používání upája (léčivých prostředků). Ty zahrnují obřady a používání drahých kamenů a krystalů.

Daiva-vjapášraja-čikitsá je modlitba, mantra nebo uctívání nějakého božstva zapálením svíčky nebo vonné esence, rozprášením svěcené vody, nebo spirituální rituály, jako je iniciace.

Guru-čikitsá znamená uctívání gurua neboli učitele pečlivým následováním jeho instrukcí.

Jadžňa-čikitsá je léčení prostřednictvím provádění nějakého rituálu nebo obětiny prostřednictvím ohně, například agni-hotra, což je speciální ohňový obřad prováděný při východu nebo západu slunce.

Dána-čikitsá znamená obětování jídla nebo peněz nebo jiný způsob vzdávání se čehokoli, co jsme nahromadili – fyzicky a mentálně.

Tapas-čikitsá je asketismus a rozjímání (kontemplace), jež mají za cíl vytvořit vnitřní prostor.

Brahmačarja-čikitsá znamená být vždy zajedno s kosmickým vědomím a neztotožňovat se jen s fyzickým tělem a materiálním světem; vždy cítit nejvnitřnější smysl významného výroku z véd Aham Brahmasmi, což znamená „Já jsem ryzí kosmické vědomí.“ Pozorovatel i pozorovaný objekt jsou oba Brahma (vědomí). Trvalé setrvávání ve stavu nerozlišujícího, pasivního vědomí přináší velké uzdravení. Fyzický celibát, další význam slova brahmačarja, s tím automaticky přichází jako vedlejší produkt. Není možné dosáhnout brahmačarji mechanickým dodržováním fyzického celibátu, protože to může vytvářet sexuální stagnaci, jež by mohla jednoho dne propuknout v násilný sexuální čin nebo sexuální aféru.[2]

Další kategorií ájurvédských terapií je tanmátrá-čikitsá, jež zahrnuje léčení člověka jemnými senzorickými terapiemi. Existuje pět tanmáter: šabda, sparša, rúpa, rasa a gandha, jež se vztahují k jednotlivým smyslům. Jsou to cesty vnitřní farmacie.

Šabda znamená zvuk a terapeutické používání zvuku je formou léčby tanmátrá. Sparša je hmat, takže sparša-čikitsá zahrnuje masáže, polaritní terapii, marma-čikitsu a všechny další terapie, jež využívají dotek. Rúpa znamená zrak a barvu, takže chromoterapie (terapie využívající barvy) léčí prostřednictvím rúpa-tanmátry. Podobně pohled na určité geometrické obrazce (jantra) nebo upřený pohled na plamen hořící lampy naplněné ghí (trátaka) nebo na tečku na kousku papíru jsou také formy rúpa-čikitsy rozvíjející velkou lásku a uzdravení. Rasa znamená chuť, jež je důležitým faktorem v ájurvédské výživě i bylinářství. A nakonec je tu gandha, což je čich, a ájurvéda zahrnuje používání aromaterapie esenciálními oleji a vykuřovadly. Podrobnému popisu tanmátrá-čikitsy jsme věnovali celou 7. kapitolu počínaje str. 181.

Marma-čikitsá je speciální kategorie, kterou si zde krátce probereme. Marmové body, výše uvedené jako forma sparša-čikitsy, jsou životně důležité energetické body, jež můžeme použít pro léčení a úlevu od bolesti tak, že skrze ně posíláme zprávy vnitřním orgánům. Mohou být používány jako terapeutické i diagnostické nástroje. Stimulací marmového bodu dotekem, tlakem, jehlou nebo aplikací tepla může být uskutečněno léčení. Desátá kapitola probírá toto téma podrobněji počínaje stranou 333.

Shrnutí

Ájurvéda využívá jakoukoli terapii, jež přináší rovnováhu dóšám. Pamatujte si tuto sútru:

Jabhih krijabhir džájante šaríre dhátava samáh,
sá čikitsá vikáránám karma tad bhišadžánam smritam.

Čaraka-samhitá, Sútrasthána, kapitola 16, verš 34

Znamená to, že terapeut je holistický, pokud používá jakékoli účinné prostředky pro znovunastolení rovnováhy mezi tělem, myslí a vědomím včetně dóš, dhátu a mal.

Slovo „holistický“ je nesprávně používáno ve významu pouze doplňkové léčby k alopatické praxi (příkladem může být akupunktura). Jsem sice plně ponořený do ájurvédské filozofie a léčby, ale studoval jsem i alopatii. Moderní medicína a chirurgie skutečně dosáhly určitých úžasných věcí a ájurvéda v žádném případě nestojí proti nim. Nicméně ájurvédská čikitsá léčí vytvářením vyrovnaného stavu tří dóš, sedmi dhátu a tří mal. Může pomoct léčit za použití mnoha dynamických přístupů, pokud víte, jak je používat.

Pamatujte také, že tělo je realita za předpokladu, že ho jako takové vnímáme, ale je pomíjivé. Každý den staré buňky umírají a nové vznikají. Naše tělo je nám dáno na určitý časový úsek. Až tato doba skončí, budeme se ho muset vzdát. Tělo není věčné, takže bychom se s ním nikdy neměli ztotožňovat. Jakmile si uvědomíte svou pravou podstatu jako Átman, což je věčná duše, vytratí se váš strach ze smrti. To je moudrost ájurvédské čikitsy.

1 Vnitřní nebo vnější znamená, zda čištění samotné je vnitřní nebo jestli ovlivňuje vnějšek těla, jako například při kauterizaci (vypalování). Není podstatné, jestli jsou přípravné prostředky (např. olejová masáž) vnitřní nebo vnější. Konečné čištění z těchto „vnitřních“ terapií je uvnitř těla, takže je označováno jako vnitřní.

2 Pátá kapitola „Vihára-čikitsá“ na str. 103 obsahuje četné další informace o úloze životního stylu a jeho vlivu na zdraví.

2

Dóša-gati

Jak se dóša pohybuje v procesu onemocnění

K porozumění, jak léčit nějakou konkrétní chorobu, je důležité pochopit jak samprápti (patogenezi), tak dóša-gati, což znamená způsob, jak se dóša pohybuje v průběhu vývoje nemoci. Gati znamená pohyb, v tomto případě pohyb dóši. Váta, pitta a kapha se v těle pohybují a jejich jedinečné vektory způsobují tok neboli pohyb konkrétními směry. Nejaktivnější dóšou je váta díky své pohyblivosti. Pitta je do jisté míry pohyblivá kvůli své plazivé, šířící se (sara) kvalitě, zatímco kapha je zcela neaktivní, protože je statická a stabilní.

Pittam pangu kaphah panguh, pangavo mala dhátavah, vájuná jatra níjante, tatra gacchanti meghavat

Šarngadhara-samhitá, Šarírasthána, kapitola 5, verš 25

Tato proslulá sanskrtská sútra říká, že pitta a kapha jsou chromé, a tak je váta nosí z jedné části těla do druhé. Tkáně (dhátu) a odpady (mala) jsou také přesouvány váta-dóšou a požívání, trávení, vstřebávání, cirkulace a vylučování jsou důležité pohyby v těle řízené třemi dóšami a iniciované vátou. Existuje devět hlavních typů dóša-gati, jež jsou uvedené v následující tabulce č. 4.

Tabulka č. 4: Devět typů dóša-gati

Gati

Pohyb nebo směr dóši

Úrdhva-gati

nahoru

Adhó-gati

dolů

Tirjaga-gati

lineárně, horizontálně nebo šikmo

Kšaja-gati

snížená

Vrddhi-gati

zvýšená

Sthithi-gati

normální, stabilní nebo vyrovnaná podle prakrti

Kóštha-gati

zvýšená v normálním sídle v gastrointestinálním traktu (abhjantara-márga)

Šákhá-gati

v cévách, lymfatických uzlinách a cévách a na periferii (báhja-márga)

Marma-gati

v hlubokých tkáních, životně důležitých orgánech, důležitých energetických bodech (madhjama-márga)

Gati dolů, nahoru a lineární

Teď se budeme věnovat zkoumání některých běžných léčebných postupů pro poruchy dóš způsobované každým z těchto tří gati. Nejvíc léčebných postupů je založeno na principu odstranění zvýšené dóši nejbližší tělesnou cestou. Tento princip je možné použít na kteroukoli dóšu, jež je zvýšená v gastrointestinálním (GI) traktu. Dóša, jež se nahromadila v žaludku, je odstraňována vamanou (terapeutickým zvracením), dóša zvýšená v tenkém střevě je vylučována viréčanou (purgativní/očistnou terapií) a kterákoli dóša rozbouřená v tlustém střevě je odstraňována pomocí basti (medicinálního klystýru).[3] Tyto a další léčebné postupy budeme probírat při postupném studiu jednotlivých dóš a zkoumání některých jednoduchých léčebných postupů pro každé z těchto tří gati pro každou dóšu.

Adhó-váta

Nejprve si probereme váta-dóšu, jejímž sídlem je tlusté střevo. Adhó (dolů)-gati-váta se obvykle projevuje v oblasti pod pupkem. Když se váta přesune dolů do lumbosakrální oblasti, může vyvolat lumbosakrální bolest, ischias, vyhřeznutí ploténky, hemeroidy, zácpu, průjem, artritidu, časté močení, inkontinenci, obrácenou dělohu, bolesti v lýtkách nebo kotnících, brnění a necitlivost prstů na noze, slabost svalů na nohách a prolaps rekta, vaginy nebo dělohy.

Základní léčbou pro tyto stavy je klystýr, jenž napomůže odtoku nadbytečné váty z těla a tím opětnému vyrovnání váta-dóši. Podobně mírná viréčana při ukládání se ke spánku s gandharva-harítakí může také přesunout zvýšenou vátu dolů a ven z těla. Pamatujte, že pokud je spolu s dolů směřujícím proudem váty přítomné i silné krvácení, jedná se o závažný stav a řešení je odlišné. Tehdy je lepší použít vamanu pro vytvoření toku váty vzhůru a zastavení toku krve dolů.

Úrdhva-váta

Pokud se váta pohybuje vzhůru z tlustého střeva, což je úrdhva-gati-váta, může to způsobovat mnoho problémů včetně bolesti sleziny včetně slezinného ohbí a levého ramene; jater, jaterního ohbí a pravého ramene; a oblasti hrudníku. Může vyvolávat neuzemněnost, neklid, nervozitu, nevolnost, suchý kašel, astma, bolest v ramenou a krku, škytavku, chrapot, zvonění v uších, ADHD, bolest v mezižeberní oblasti a zrychlené bušení srdce nebo pseudo-srdeční bolest. Váta se může přesunout také přímo do mozku, krční páteře a nervového systému a způsobovat mnoho závažných zdravotních problémů, jako jsou křeče, Parkinsonova choroba, epileptické záchvaty, mdloby, monoplegie, paraplegie a kvadruplegie.

Když vzhůru se pohybující váta vstoupí do žaludku, je nutné ji odstranit mírnou vamanou, po níž by mělo druhý den následovat basti s olejem. Pokud je vzhůru se pohybující váta uvězněna v tlustém střevě, je nutné ji vyřešit pouze pomocí basti, jestliže se rozšíří do tenkého střeva, je prováděna viréčana. Všechny tyto léčebné postupy používají princip odstranění zvýšené dóši nejbližší cestou.

Pokud člověk trpí dušností a bronchiálním astmatem v důsledku vzhůru se pohybující váty, podejte šálek lékořicového čaje s deseti kapkami oleje mahánárájana, aby ho pacient pomalu po doušcích upíjel. To zklidňuje vzhůru směřující gati váty a pomáhá zastavit sípání. Když vzhůru stoupající váta stagnuje v hlavě nebo nosních dutinách, což může vyvolávat bolesti hlavy, tinitus, nespavost nebo zapomnětlivost, je nejlepší použít nasja (nosní léčivo) pro odstranění zbytkové váty z nervového systému. Širo-basti a širodhára jsou rovněž účinné na uklidňování vzhůru se pohybující váta-dóši, jež zasahuje hlavu.

Netra-basti může být prospěšná léčba při ptóze (poklesu očního víčka) a dalších očních problémech souvisejících s úrdhva-gati-vátou, zatímco karna-púrana je nejlepší léčebný postup v případech tinitu a dalších onemocnění způsobovaných zvýšenou vátou v uších. Pohyb váty vzhůru je často možné zklidnit technikou gandúša, což znamená přelévání doušku oleje (obvykle sezamového) v ústech. A nakonec pokud je úrdhva-gati-váta uvězněná v mozku a nervovém systému a vyvolává schizofrenické chování nebo psychózu, doporučuje ájurvéda vystavit člověka šoku pro vyvolání strachu. Váta se pak vrátí do normálu.

Tirjag-váta

Třetí gati je tirjag-váta. To znamená, že váta se pohybuje lineárně směrem k periferii těla. Pokud se váta pohybuje s tirjag-gati, často vstoupí do rasa-dhátu včetně pokožky, povrchových a hlubokých fascií a podkožní tkáně. Může způsobovat suchou, hrubou, šupinatou pokožku a také husí kůži, bolest v periferních kloubech, dnu, artritidu, záškuby svalů, třes, tiky, spasmy a generalizovanou tělesnou bolest.

Nejlepší léčbou je teplý olej (snéhana),[4] zejména olejová masáž sezamovým olejem následovaná aplikací teplého a vlhkého horka (svédana)[5]. Po několika dnech této léčby uskutečněte basti, jež vytvoří negativní tlak v GI traktu a pomůže normalizovat tok váty. Pokud je váta uvězněná v rasa a rakta-dhátu, jako například při dně, ájurvéda rovněž doporučuje po uskutečnění snéhany a svédany použití rakta-mókši (pouštění žilou). To může pomoct odstranit nahromaděné toxiny z krvetvorného systému.

Adhó-pitta

Teď se podíváme na různé gati související s pitta-dóšou. Dolů směřující pohyb pitty z tenkého střeva může způsobovat různé zánětlivé stavy. Patří mezi ně infekce močového měchýře, zánět močového měchýře (cystitida), zánět močové trubice (uretritida), zánět vaječníku (ooforitida), zánět pochvy (vaginitida), zánět sliznice děložní (endometritida), zánět nadvarlete (epididymitida), zánět prostaty (prostatitida), spondylartritida a různá další zánětlivá onemocnění v oblasti pánve. U některých jedinců může dolů se pohybující pitta vyvolat rovněž Grierson-Gopalanův syndrom (pálení nohou). Pamatujte, že cokoli, co končí na –itis (-itida) je způsobováno horkými, ostrými a pronikavými kvalitami pitta-dóši, jež způsobují podráždění a infekce.

Adhó-gati-pitta by tudíž měla být řešena použitím bylin uklidňujících pittu, jako je šatávarí, gulvel-sattva, káma-dudhá, pravál-paňčámrit, šankha-bhasma nebo mahásudaršan. Použijte také místní aplikaci studených obkladů nebo protizánětlivých bylinných kaší, např. ze santalového dřeva, kafru nebo khusu na jakékoli zanícené místo. Ve většině případů adhó-gati-pitty je primárním léčebným postupem použití sladkých, svíravých nebo hořkých typů jemné viréčany. Ámalakí, nišottara nebo i sklenice mléka se lžičkou ghí jsou příklady jemné viréčany, kterou je možné podávat před spaním. Použití viréčany napomáhá vyloučení nadbytečné pitty uplatněním dolů směřující gati. Pamatujte, že pokud se při adhó-gati-pittě objevuje také krvácení, je potřeba jiný léčebný postup. V takovém případě může být účinná mírná vamana s lékořicovým čajem pro obrácení dolů směřujícího toku pitty a tím zastavení ztráty krve.

Úrdhva-pitta

Když se pitta pohybuje nahoru v důsledku úrdhva-gati, může to způsobovat zánět žaludku (gastritidu), žaludeční vředy, zánět jater (hepatitidu), zánět žlučníku (cholecystitidu), zánět jícnu (esofagitidu), chronický zánět průdušek (bronchitidu), zánět osrdečníku (perikarditidu) nebo vysoký krevní tlak a také nevolnost a zvracení. Může také způsobovat různé příznaky v oblasti hlavy a krku včetně zánětu mandlí (tonzilitida), zánětu hltanu (faryngitida), krvácení z nosu, zánětu spojivek a krvácení z dásní, uší nebo očí. Mezi závažnější problémy způsobované úrdhva-gati-pitou patří krvácení do mozku, encefalitida, meningitida a kóma.

Základní léčebný postup pro mírné stavy úrdhva-gati-pitta spočívá v podání pittu zklidňujících bylin a v podpoření odchodu pitty z těla. Léčba se bude lišit podle konkrétních orgánů, kde se pitta usídlila. Pokud vzhůru stoupající pitta stagnuje v žaludku a způsobuje nevolnost, zvracení nebo překyselení, je nejlepší vyvolat mírnou vamanu pro vyloučení pitty horní částí GI traktu. Pokud je ale úrdhva-gati-pitta v oblasti tenkého střeva nebo jater, použijte jemnou viréčanu s triphalou, sat isabgol nebo šťávou z aloe vera. Pokud došla do hlavy a nosních dutin, je doporučováno nosní podání bylin (nasja) pro vyloučení nadbytečné pitty. Opět platí, že jakékoli krvácivé stavy či poruchy srážlivosti krve budou vyžadovat odlišnou léčbu pro zastavení ztráty nadměrného množství krve.

Tirjag-pitta

Tirjag-gati-pitta vede k pohybu pitty k pokožce a periferii těla. Tirjag-pitta se často objevuje v rasa a rakta-dhátu. Může to způsobovat kopřivku, vyrážky, akné, zánět kůže (dermatitidu), lupénku (psoriázu) a ekzém a také krvácivé stavy, jako je purpura a petechiální krvácení. Kromě toho se pitta obvykle stává tirjag v průběhu menopauzy a většina žen v té době prodělává návaly horka.

Nejlepším léčebným postupem pro tirjag-gati-pittu je olejová masáž za použití slunečnicového oleje, kokosového oleje, oleje z neemu a pak svédana s použitím santalového, kafrového nebo khusového (vetiver) oleje při parní léčbě. Po ní následuje místní aplikace protizánětlivé kaše, například santalové. Pak se nakonec použije jemná viréčana za použití ámalakí, nišottary nebo jiného pittu zklidňujícího projímadla.

Pokud je přítomna nějaká porucha spojená s krví, kromě výše uvedených terapií je doporučována také rakta-mókša. Při rakta-mókša je odstraňováno cca 100 kubických centimetrů krve, což pomáhá vyrovnat tirjag-pittu podporou jejího odchodu z těla.

Adhó-kapha

V důsledku adhó-gati se kapha může pohybovat dolů ze svého hlavního sídla v žaludku. Může vstoupit i do tlustého střeva, kde se olejnatá kvalita kaphy mísí se suchostí váty, jež je přítomna v tlustém střevě, a způsobuje, že se hlen a výkaly stávají lepkavými a ulpívají na stěnách tlustého střeva. To může vést u člověka k pocitům tíže, plnosti a k hlenu ve stolici. V takovém případě může s vyloučením nadbytečné kaphy pomoct anuvásana-basti (olejový klystýr). Zaveďte jeden nebo dva šálky vlažného sezamového oleje do konečníku a požádejte pacienta, aby ho udržel zhruba patnáct minut. Tento olej lubrikuje tlusté střevo a pomůže uvolnit kaphu, jež ulpěla na stěnách tlustého střeva, a usnadní její odchod z těla. Provádění této terapie rovněž uleví od námahy při vylučování stolice, a tím člověka uchrání od vyhřeznutí rekta. Pokud došlo ke zvýšení dolů se pohybující kaphy v tenkém střevě, účinnější terapií je viréčana, zatímco pokud zůstala v žaludku, je nejlepší vamana. Ve všech případech je možné použít také zklidňující byliny pro kaphu.

Úrdhva-kapha

Pokud se kapha pohybuje směrem nahoru, může způsobovat nadměrné slinění, nevolnost, zvracení hlenu, zahlenění průdušek, pneumonii (zápal plic) nebo hlenovitý výtok z uší, nosu nebo úst. Jednoduchou léčbou pro úrdhva-gati-kaphu je terapie vamana. Šálek lékořicového odvaru a slané vody vyvolá zvracení a pomůže vyloučit nadbytečnou kaphu podporou jejího pohybu vzhůru.

Pokud se kapha přesune nahoru do nosních dutin, může způsobit ucpání dutin, ucpaný nos a tupou bolest hlavy nebo orbitální bolest hlavy. Vhodným léčebným postupem pro tyto problémy s dutinami je nasja. Suchý prášek vača fouknutý do nosu je pro kaphu nejlepší, protože má odírací působení (lekhana), jež pomáhá vylučovat nadbytečnou kapha-dóšu. Spolu s tímto nasja mohou být podávány vnitřně byliny a směsi ke zklidnění kaphy. Tyto byliny a směsi, jako jsou sitopaládi, lékořice, sudaršan a vača, pomáhají zkapalnět kapha-dóšu a vyloučit ji horními cestami.

Tirjag-kapha

Když se kapha pohybuje lineárně s tirjag-gati, často se hromadí pod kůží a vyvolává otoky, zadržování vody nebo edémy, městnání lymfy, křečové žíly atd. V takových případech použijte diuretické byliny, jako jsou punarnavá, gokšura a mandžišthá a také čaj z římského kmínu, koriandru a fenyklu. Všechny tyto léky pomáhají přesunout jakoukoli nadbytečnou kaphu z kůže a periferních oblastí. Kaše z punarnavá aplikovaná na oteklá místa může být prospěšnou léčbou při edému stejně jako gokšura a šiládžit užívané vnitřně.

Další problémy vznikající v důsledku tirjag-gati-kaphy, jako jsou fibrocystické změny v prsech, vícečetné fibromy nebo lipomy a zvětšená slezina nebo játra, vyžadují speciální léčbu. Obecně je možné pro většinu poruch typu tirjag-gati-kaphy použít snéhanu a svédanu a pak uskutečnit příslušné terapie paňčakarmy pro odstranění nadbytečné kapha-dóši přes nejbližší otvor.

Vícečetná gati

Jedna dóša obvykle bude mít jedinou gati, ale pokud jsou určité etiologické faktory silné, mohou vytvořit dvojité gati. V takovém případě se dóša může pohybovat nahoru a dolů současně. Dóša může mít jednoduchou, dvojitou nebo dokonce trojitou gati. Když dojde k obzvlášť výraznému vyprovokování dóši, může se současně pohybovat všemi třemi směry.

Ve všech třech případech je běžné zjištění, že v danou chvíli nejvíc vyžaduje léčbu jedna gati. Jednoduché vodítko zní, že pokud se dóša pohybuje především dolů, zrychlete tuto gati a vytlačte dóšu ven za použití basti nebo viréčany. Pokud se dóša pohybuje převážně nahoru, vyvolejte zvracení a použijte pohyb vzhůru k vyloučení dóši ven z těla tímto způsobem. Pokud se dóša pohybuje převážně s tirjag-gati, proveďte nejprve snéhanu a svédanu pro navrácení dóši zpátky do GI traktu a pak použijte pro danou dóšu příslušný druh očistné terapie paňčakarmy. Pokud je ale přítomno víc než jedna silná gati, musí být léčba uzpůsobena individuálnímu případu.

Dobrým příkladem dvojité gati je gastroenteritida, při níž úrdhva-gati-pitta vytváří vzhůru směřující pohyb a způsobuje nevolnost a zvracení, zatímco dolů se pohybující pitta způsobuje zánět tenkého střeva (enteritidu), průjem a případně i zánět tlustého střeva (kolitidu). Při léčbě tohoto onemocnění je potřeba použít šamanu raději než šodhanu, protože musíme zklidnit pittu v jejích sídlech. Pro vzhůru se pohybující pittu podávejte sutšekhar a šankha-bhasma. V té samé směsi podávejte rovněž kutadžu a pravál-paňčámrit pro adhó-gati-pittu. Dvojitý pohyb dóši může způsobovat závažné problémy, takže v některých případech může být zapotřebí speciální léčba včetně nitrožilní výživy, aby se zabránilo úbytku rasy.

V případech dvojité nebo trojité gati může každá gati ovlivňovat jinou dóšu. Přišla ke mně jedna žena s bronchiálním astmatem (úrdhva-gati) a částečným vaginálním výhřezem (adhó-gati). Naučila se výhřez zatlačit dovnitř, takže to nepovažovala za problém. Důkladně jsme ji však vyšetřili a já jsem si udělal poznámku o jejím výhřezu, což je onemocnění adhó-gati-váty. Protože měla nadbytek kaphy v plicích způsobující její astma, řešili jsme to vamanou. Vyzvracela velký objem a to jí ulevilo od astmatu. Nicméně poté, co k tomu došlo, zmizel i její výhřez. Vyčištění nadbytečné kaphy z plic přerušilo pohyb váty směrem dolů. Kapha je těžká a hustá a způsobovala směrem dolů tlak na váta-dóšu v pánevní oblasti. Vamana tak vytáhla dóši nahoru a ženě úplně zmizel výhřez bez nutnosti operace. Jedná se o dobrý příklad toho, jak jeden jednoduchý léčebný postup může někdy vyřešit i zdánlivě složitou poruchu dvojité gati.

Onemocnění krve s adhó, úrdhva a tirjag-gati

Pokud se kterákoli z dóš dostane do nerovnováhy, může snadno ovlivnit první dva dhátu: rasu (plazmu) a raktu (krevní buňky). Oběhová soustava u člověka je uzavřený systém. Pokud uniká rakta z oběhové soustavy, což se nazývá krvácení (hemoragie), může docházet ke vzniku hematomu, který může vést ke druhotné bakteriální infekci, jejímž důsledkem může být tvorba hnisu a horečka. Může to také způsobovat závažné poškození jiných tkání. V tomto smyslu Sušrúta říká, že rakta (krev) je čtvrtou dóšou. Takže gati-rasa a rakta-dhátu spolu s dóša-gati mohou hrát důležitou roli jak v samprápti (procesu choroby), tak v čikitse (léčbě).

Jak jsme už probírali, když je dóša zvýšená v GI traktu, obvykle se snažíme při své léčbě udržovat fyziologický pohyb této dóši, abychom napomohli jejímu vyloučení. Nicméně jakmile dóša GI trakt opustí a zasáhne krev, je potřeba jako terapii použít opačnou gati a zastavit dóšu a jakékoli s tím související krvácení. Na rozdíl od dóš je krev životně důležitá tekutina, jež by z těla neměla odcházet. Nejběžnější je, že pitta vstupuje do rakty, protože ty dvě jsou úzce spřízněné. Když pitta vstoupí do rakty, nazývá se to rakta-pitta, což je výraz používaný při popisování různých krvácivých poruch.

Pokud má někdo dolů směřující tok (adhó-gati) rakty a objevuje se mu krev v moči, stolici nebo pochvě, může to způsobovat hematurii, menoreu nebo krvácení z konečníku. Je možné použít jemnou vamanu pro obrácení toku této dóši, a přerušit tak adhó-gati. Podání lékořicového čaje nebo některé dávivé byliny může tímto zastavit jakékoli krvácení z dolních cest. Správně použité mohou tyto substance změnit směr dolů se pohybující dóši.

Dóša-gati je důležitým faktorem při rozhodování o způsobu léčby. V mém domovském městě Púně jsem měl případ dokonale ilustrující tuto záležitost. Vyučoval jsem dóša-gati na klinické úrovni své studenty na Pune Áyurvedic Medical Hospital (Ájurvédská nemocnice v Púně), když za mnou přišla jako pacientka žena s pitta-prakrti a stěžovala si na přetrvávající vaginální krvácení. Žena měla rakta-pittu, což znamená pittu v rakta-dhátu způsobující poruchy srážlivosti krve. Silně krvácela z vaginy. Krevní obraz měla v pořádku a neměla žádný fibroid ani jinou abnormalitu. Lékaři vyloučili všechny známé příčiny a nazvali to nespecifickým krvácením s domněnkou, že by mohla trpět leukémií nebo některou formou rakoviny. Gynekolog jí nakonec oznámil, že budou muset provést hysterektomii, aby krvácení zastavili.

Jednalo se o adhó-gati-pittu, což je dolů se pohybující pitta-dóša. Vždy, když se vyskytne dolů směřující gati, musíme použít nahoru směřující gati pro zastavení toku směrem dolů. Podali jsme jí proto lékořici a madana-phalu, což jsou dávivé léky, spolu s jídlem zklidňujícím pittu. Její manžel s tím vším nebyl spokojený, a tak pár odešel z nemocnice. Řekl jsem svým studentům, že kdyby jí byla provedena hysterektomie a lékaři jí podvázali všechny průchody bez vyřešení dóša-gati, mohla by začít krvácet z konečníku.

Po několika měsících za mnou tato žena přišla znovu sama. Vyprávěla mi, co se jí stalo. Manžel ji vzal k jinému specialistovi a ten jí provedl hysterektomii a odstranil dělohu v domnění, že to problém vyřeší. Po hysterektomii jí podali krevní transfuzi, protože silně krvácela. Rovněž dostala antibiotika, hemostatika, vitamín K a další léky, ale k léčbě dóša-gati nikdy nedošlo. Během pár měsíců začala krvácet z konečníku. Naštěstí byla silné konstituce a nikdy se u ní nerozvinula žloutenka nebo zánět jater, což se může stát v důsledku krevní transfuze.

Lékaři ale jen uzavřeli jednu cestu krvácení a neřešili dolů plynoucí pitta-dóšu. Když byla tato brána uzavřena, jiná se otevřela a žena teď trpěla rektálním krvácením. Použil jsem stejný léčebný postup jako předtím, použil jsem lékořici a madana-phalu spolu s pittu zklidňujícím jídlem a bylinami. To vyvolalo vzhůru směřující gati a změnilo tok pitty. O měsíc později se žena vrátila a tentokrát už ji žádné krvácení netrápilo.

Tento případ ukazuje, je když násilně zastavíte adhó-gati z jedné části těla, může vycházet z jiné části. Této ženě byla diagnostikována idiopatická porucha krvácení, což znamená, že příčina je neznámá. Nebylo to ale způsobené ničím jiným než pittou usídlenou v rakta-dhátu a pohybující se dolů. Jedna sútra z Čaraka-samhity říká, že pokud se rakta-pitta pohybuje nahoru, proveďte basti; pokud se pohybuje dolů, použijte vamanu. Ve výše uvedeném případě jsme nakonec provedli paňčakarmu a podali ženě lékořicový odvar na vamanu. Ve chvíli, kdy jsme to udělali, se směr rakta-pitty změnil. Tím, že jsme uskutečnili vamanu spolu s podáním pittu zklidňujících bylin a stravy, vektor pitty se vrátil k normálu a ona přestala krvácet.

Obdobná záležitost platí, pokud se krvácení vyskytne v horních drahách – v očích, nose, uších, ústech nebo dásních – v důsledku vzhůru plynoucí rakty (úrdhva-gati-rakta). V takovém případě použijte buď viréčanu, nebo basti. Projímadlo a klystýr – obojí působí směrem dolů, což zastaví nahoru směřující tok a pomůže zvládnout krvácení. Terapie viréčana sama o sobě může stačit na zastavení krvácení v horních drahách. Jednoduchým léčebným prostředkem na viréčanu je podání přibližně ½ čajové lžičky triphaly nebo bhumi-ámalaku k pročištění střev a zastavení pohybu vzhůru.

V Indii jsem se setkal s jedním chlapcem, který měl status epilepticus (dlouhé a četné epileptické záchvaty). Jednalo se o závažný stav a on měl mnoho záchvatů. Když jsem viděl, v jakém je stavu, vzpomněl jsem si na následující sútru:

Pratimárgam ča haranam raktapitte vidhájate
evamevopašamanam sarvašo násja vidjate

Čaraka-samhitá, Nidanasthána, kap. 2, verš 19

Znamená to, že při epilepsii nebo krvácivých poruchách v horní části těla by měl člověk léčit dóši pomocí basti nebo viréčany, aby je odvedl do opačné části těla. V tomto případě jsem si pomyslel: „Co takhle dát tomu chlapci basti s olejem z vači?“ Vača je protiepileptická bylina a klystýr s olejem vača by se postaral o vzhůru směřující apána-váju. Jakmile jsme provedli basti, vyšlo z něj velké množství stolice a plynu a všechny jeho epileptické křeče ustaly.

A nakonec, pokud má krev lineární tok (tirjag-gati), hromadí se pod kůží. Tam může vytvářet podlitiny, kopřivky, vyrážky, vřídky, cysty nebo abscesy a také závažná onemocnění, jako je krevní dyskrazie, petechiální krvácení, purpura a hematomy. Pro léčbu těchto stavů použijte snéhanu a svédanu, abyste krev zavedli zpátky do rakta-dhátu. Pak je možné použít rakta-mókšu nebo viréčanu pro vyloučení nadbytečné nebo toxické krve a obnovení normálního toku rakty.

Rakta-mókša může přinášet významné výsledky v případech krve s tirjag-gati. U člověka s kopřivkou nebo vyrážkou může mít odebrání 100 kubických centimetrů krve rychlý léčebný účinek. Rakta-mókša je také účinná pro nehojící se vředy a dnu (dna je kombinací tirjag a adhó-gati).

Ájurvéda říká, že přiložení pijavice[6] je nejlepší formou rakta-mókši. Pijavice vstříkne do rány svoje sliny, jež obsahují hirudin (antikoagulant), a pak člověku vysaje trochu krve. Vlivem slin krev snadno proudí a s ní jsou odstraňovány toxiny. Poté je na místo kousnutí aplikována špetka kurkumového prášku pro oddělení pijavice a zastavení krvácení. Pamatujte, že pijavice odsaje člověku přiměřeně malé množství krve. V současné době může být vhodnou formou rakta-mókši také darování krve za předpokladu, že jí není odebráno příliš mnoho.

Dobrým příkladem síly rakta-mókši byl jeden můj pacient z Bombaje, který měl diabetes, a v důsledku toho se u něj rozvinula gangréna. Na kotníku měl výrazně ohraničené změny barvy. Chirurg prohlásil, že je nutné muži amputovat nohu pod kolenem. Pacient při jeho slovech začal plakat, někdo ho ale poslal za mnou. Přišel, když jsem vyučoval své studenty, tak jsem jim řekl, že se jedná o učebnicový příklad kapha a pitta-tirjag-gati postihující rakta-dhátu a vytvářející gangrénu. Udělali jsme mu rakta-mókšu přiložením šesti pijavic, které se spokojeně nacucaly jeho krve, když tam tak ležel. Výsledkem byly úžasné změny už během jednoho týdne a muži nebylo nutné nohu amputovat.

Závažné poruchy dóš s adhó, úrdhva a tirjag-gati

Stručně řečeno jakékoli závažné poruchy krvácení řešíme změnou vektoru jak krve, tak související dóši. Totéž platí pro jakoukoli chronickou poruchu dóši, byť bez krvácení.

Vezměme si jako příklad zvýšenou pitta-dóšu. Při méně závažném průjmu je možné mu dovolit, aby odstranil z těla veškeré toxiny, případně tomuto toku i napomoct a třeba podat nějaký bylinný prostředek na podporu detoxikace (áma-páčana). V případě silného průjmu s dehydratací se ale může jednat o závažný stav, takže musíme průjem zastavit. V takovém případě zastavte pohyb pitty dolů bylinami, jako je kutadža nebo bilva, a podejte pacientovi jogurt a rýži nebo vařené jablko se špetkou hřebíčku a muškátového oříšku. Pokud tyto prostředky nepomohou, bude možná nutné vyvolat zvracení podáním lékořicového čaje, aby došlo ke změně směru pitta-dóši.

Podobně pitta, jež se pohybuje nahoru, může vyvolávat nevolnost nebo zvracení. Při akutní nevolnosti a zvracení může člověk nejprve zkusit usrkávat ledovou vodu nebo cucat kousek ledu. To může nevolnost zklidnit. Pokud se objeví slabé a prudké zvracení v důsledku toxinů, což je stav sáma-pitty charakteristický žlutým povlakem na jazyku, může člověk žvýkat plátky zázvoru posypané trochou kamenné soli a pokapané limetkovou šťávou. Nebo může vypít trochu slané vody nebo lékořicového odvaru, jež víc podpoří vyloučení jak toxinů, tak nadbytečné pitty tím, že je člověk vyzvrací.

Pokud se ale vyskytne silné a prudké zvracení nebo chronické zvracení a člověk se dostává do stavu dehydratace, je potřeba zvracení co nejdřív zastavit obrácením vzhůru směřující gati. Šankha-bhasma, sutšekhar a šatávarí zklidní pittu a pomohou zastavit nevolnost a zvracení a pro přesunutí pitty směrem dolů může být uskutečněna jemná viréčana.

Když se pitta pohybuje lineárně (tirjag-gati), může vyvolávat horečku. Mírnou horečku je možné nechat proběhnout bez zásahu, aby byly vyčištěny jakékoli toxiny. Pokud ale člověk dostává extrémně vysokou teplotu nebo křeče, je nezbytné použít ochlazující terapii. V takovém případě použijte kaši ze santalového dřeva, kafru nebo ušíry na čelo nebo použijte nastrouhanou cibuli na oblast pupíku a čela.

To samé platí pro závažné symptomy v důsledku zvýšené váty. Když se váta-dóša pohybuje nahoru v důsledku úrdhva-gati, může to způsobovat závažné zdravotní problémy, jako jsou křeče, třes, ochrnutí po mozkové příhodě a obrna lícního nervu. V takových případech ájurvéda doporučuje provést nasja. Nos je branou do mozku a nasja pomáhá uvolnit nadbytečnou vátu, jež se usídlila v hlavě. Basti může při těchto stavech také pomoct, protože obrátí vzhůru směřující proud váty.

Když váta způsobuje závažné nebo chronické problémy v důsledku adhó (dolů směřující) gati, jako je vyhřezlý konečník nebo vyhřezlá vagina, je užitečná vamana, aby vyhřezlou tkáň vytáhla nahoru. A nakonec, pokud má váta-dóša chronickou tirjag (lineární) gati, může to způsobovat závažné zdravotní problémy, jako je fibrilace nebo flutter srdečních síní nebo srdeční arytmie. V takových případech použijte snéhanu a svédanu a pak dašamúla-basti na zklidnění váty a zastavení tirjag-gati.

Co platí pro vátu a pittu, platí i pro kapha-dóšu. Adhó-gati kaphy může vytvářet chronickou polyurii, otoky kolem kotníků (příznačné pro onemocnění srdce) a zvětšení prostaty nebo hydrokélu u mužů a endometriózu nebo syndrom polycystických ovarií u žen. Může se jednat o závažné poruchy, jež vyžadují použití vamany, opačné terapie pro zastavení dolů směřujícího proudu kaphy.

Úrdhva-gati kaphy může vést ke chronickým poruchám, jako je pneumonie nebo bolest hlavy způsobovaná vedlejšími nosními dutinami. Zatímco od lehčích problémů způsobovaných úrdhva-gati-kaphou je možné člověku odpomoct podporou vyloučení kaphy směrem vzhůru, tato závažnější onemocnění je nejlepší léčit aplikováním toku směřujícího dolů pro potlačení nahoru se pohybující kaphy. Toho je možné dosáhnout provedením basti nebo viréčany. A nakonec tirjag-gati-kapha může také způsobovat závažné nebo chronické zdravotní problémy, jako jsou fibrocystické změny v prsech, fibromy nebo lipomy a zvětšení jater nebo sleziny. Nejlepší léčbou takových poruch je basti s odvarem z dašamúly nebo jemná viréčana, například triphalá.

Zvýšená, snížená a stabilní gati

Následující tři skupiny dóša-gati se nazývají vrddhi, kšaja a sthána.

Zvýšená dóša (vrddhi)

Dóša-vrddhi znamená zvýšený stav určité dóši. Pokud je zvýšená váta, způsobuje to zácpu, plynatost, nadýmání, praskání nebo loupání v kloubech, bolesti svalů a mnoho dalších poruch společně s psychickými příznaky, jako je strach, úzkost a nejistota. Pitta-vrddhi způsobuje symptomy včetně nažloutlého zbarvení, překyselení, refluxu jícnu, pálení žáhy, nevolnosti, horečky, průjmu a akné spolu s psychickými stavy jako je srovnávání, posuzování, zlost a kritizování. Pokud je zvýšená kapha, může to vyvolávat nachlazení, zahlenění, kašel, rýmu, špatnou chuť k jídlu a přibývání na váze. Zvýšená kapha se může také projevovat jako připoutanost, chamtivost, majetnickost a deprese.

Pro tyto a další stavy způsobované dóša-vrddhi existuje celá řada možných léčebných postupů. Patří mezi ně snéhana, svédana, paňčakarma a byliny zklidňující dóši. Konkrétní léčebné postupy pro onemocnění z dóša-vrddhi jsou podrobně probírané ve 14. kapitole „Všeobecné řízení dóš.“

Snížená dóša (kšaja)

Kšaja znamená, že dóša je u konkrétního člověka snížená pod svou normální úroveň. Při dóša-kšaja nemá snížená dóša energii na vyvolání nemoci, ale nepříznivě ovlivňuje běžné fyziologické fungování člověka. Jedná se o závažný stav, jenž může vést k šoku nebo k poruše funkcí nervového systému.

Například při pitta-kšaje je pitta vyčerpaná a člověk bude mít slabý agni vedoucí k nízké chuti k jídlu a špatnému trávení. Někteří lidé užívají tablety s kyselinou chlorovodíkovou, jež v ájurvédských souvislostech generuje dostatek pitty na strávení jídla. Spolu s tím ájurvéda doporučuje člověku s pitta-kšajou podat bylinnou směs zvanou trikatu (zázvor, černý pepř a dlouhý pepř) pro zvýšení agni a přivedení pitty zpátky na normální úroveň. Závažné stavy pitta-kšaji, jako je hypotermie, vyžadují radikálnější léčebné postupy.

Jestliže je snížená kapha, vyvolává to únavu, ztrátu hmotnosti, suchost a dehydrataci a také praskání a loupání v kloubech. Vhodnou léčbou pro tento stav je zajistit, aby měl člověk dostatečný přísun tekutin a případně rehydratační roztok (glukózovo-solný roztok) na oživení vyčerpaného rasa-dhátu.

A nakonec, pokud je snížená váta, člověk má velmi špatný krevní oběh a trpí tak závažnou únavou, že nemá sílu ani mluvit. Dochází ke snížení smyslového vnímání a člověk může upadnout do šoku. Váta-kšaja vypadá hodně podobně jako závažné zvýšení kaphy, protože symptomy zahrnují pomalost, stagnaci, letargii, dokonce i mdlobu. Nicméně kapha není zvýšená, jen to tak vypadá v souvislosti s vátou. Pro váta-kšaju potřebujeme podpořit pránu použitím vysoce potencovaných, život zachraňujících směsí, jako je hema-garbha nebo lakšmí-vilas, případně kyslík. Předtím, než byl kyslík dostupný v čisté podobě v kyslíkových lahvích, ájurvéda doporučovala ovívat pacienta, takže to je také jednoduchý léčebný prostředek pro nízkou vátu.

Stabilní dóša (sthána)

Sthána znamená stabilní. Stabilní váta, pitta a kapha jako takové nepotřebují žádnou léčbu, ale potřebují v tomto stavu udržovat. Ájurvéda doporučuje chránit dóši dostatečným odpočinkem a uvolňováním a také používáním rasájany (omlazujících tonik) pro udržení jejich stabilního stavu. Nejlepší rasájanou pro vátu je harítakí, pro pittu ámalakí a pro kaphu bibhítakí. Triphalá je kombinací těchto tří bylin, jež může pomoct udržet nebo nastolit rovnováhu všech tří dóš. Pro udržení stabilní dóša-gati ájurvéda také doporučuje řídit se dináčarjou (každodenními pravidly) a rutučarjou (sezónní životosprávou) podle konstituce konkrétního člověka.

Kóštha, šákhá a marma-gati

Poslední tři kategorie dóša-gati jsou kóštha, šákhá a marma-gati. Vztahují se ke třem hlavním místům v těle, kde dóši sídlí. Kóštha-gati se objevuje v gastrointestinálním traktu (anna-vaha-srótas), šákhá-gati v kůži a oběhovém systému (rasa a rakta-vaha-srótas) a marma-gati v hlubokých tkáních, marma bodech a životně důležitých orgánech, jako je srdce, mozek, plíce atd. V dóša-gati můžeme pochopit proces vzniku nemoci podle odkazu na pohyby dóš po těchto třech důležitých tělesných drahách.

Kóštha-gati

Samprápti většiny nemocí začíná v GI traktu (kóštha). Saňčaja (hromadění) a prakópa (vyprovokování, vychýlení) jsou dvě stadia samprápti, jež se odehrávají v GI traktu. Proto kóštha-gati je stav dóš, jenž se odehrává v abhjantara-márze neboli trávicí dráze. Dokud je dóša v GI traktu, je snadné ji zvládnout za pomoci jednoduchých léčebných prostředků. Pamatujte, že viréčana a basti jsou níže doporučovány pro různá onemocnění, ale jsou kontraindikovány v případech blokády střev, těhotenství a menstruace.

Vzhledem ke svým etiologickým faktorům se zvýšená váta v GI traktu hromadí převážně v tlustém střevě. Tento stav se nazývá kóštha-gati váty. V takovém případě může patogenezi zcela odstranit podání basti z odvaru z dašamúly. Viréčana může také pomoct zklidnit nadbytečnou vátu v tlustém střevě – v takovém případě se použije gandharva-harítakí.

Když je pitta zvýšená v GI traktu, prodělává hromadění a vyprovokování v tenkém střevě, hlavním sídle pitty. Od tohoto stavu je možné ulevit podáním šatávarí a šankha-bhasma na zklidnění lokalizované pitty spolu s viréčanou pomocí bylin ámalakí, nišottara nebo jiného sladkého či hořkého laxativa.

Vzhledem ke svým etiologickým faktorům prodělává kapha hromadění a vyprovokování v žaludku. Pro tento stav kóštha-gati kaphy použijte trikatu (zázvor, černý pepř a dlouhý pepř) na zklidnění kaphy spolu s mírnou vamanou vyvolanou lékořicovým odvarem pro vyloučení nadbytečné kapha-dóši z GI traktu.

Šákhá-gati

Pokud nekontrolujeme první dvě stadia samprápti v GI traktu, dóša může snadno sklouznout do třetího stadia zvaného prasara. V průběhu stadia prasara dóša opouští GI trakt a vstupuje do kanálů rasy a rakty. To je šákhá-gati. Zde se dóša pohybuje do báhja drah, což jsou krevní cévy, kapiláry a lymfatický systém, zejména v pažích a nohách a také v pokožce.

V případech šákhá-gati dóša vstupuje do astháji-dhátu (nezpracovaná tkáň) a hledá místo, kde se usadit v stháji-dhátu (zpracovaná tkáň). Pokud dhátu-agni zůstává silný, dóša nemůže do tohoto stháji-dhátu vstoupit. Pokud je agni silný a není uskutečněna léčba, dóša může zůstávat v šákhá-gati dlouhou dobu a vytvářet specifické znaky a symptomy související s touto dóšou.

Kterákoli dóša s šákhá-gati potřebuje púrvakarmu, což je snéhana a svédana. Pokud jsou symptomy mírné a člověk je dost silný, je možné nadbytečnou dóšu vyloučit terapií paňčakarma. Pokud jsou příznaky závažné, měla by být dóša zklidněna ve svém sídle tišícími prostředky (šamana) před použitím paňčakarmy. Snéhana a svédana přivádějí zvýšenou dóšu zpátky do GI traktu, odkud může být odstraněna paňčakarmou. Obvykle bývá používána vamana pro kaphu, viréčana pro pittu a basti pro vátu. Těmito léčebnými postupy se snadno odstraní dóša zůstávající v šákhá.

Následující faktory mohou vytlačit dóšu z kóštha-gati (abhjantara-márga) do šákhá-gati (báhja-márga):

- intenzivní cvičení

- vystavení pálícímu slunci nebo konzumace ostrého jídla

- nekompatibilní kombinace potravin

- špatné držení těla

- nevhodný životní styl

- cestování

- potlačované emoce

- stres

Následující faktory mohou pomoct dóše dostat se zpátky z šákhá-gati do kóštha-gati:

- vyčištění drah terapiemi dípana a páčana

- zkapalnění ámy (toxinů) a roztažení drah snéhanou a svédanou

- vyprovokování dóši stravou zvyšující dóšu, poté odstranění utklišta-dóši pomocí vamany, viréčany, basti nebo rakta-mókši

- zadržování prány (pránájáma).

Když váta opouští tlusté střevo a vstupuje do rasa a rakta-dhátu a stává se šákhá-gati, může způsobovat zrychlený tlukot srdce, bušení srdce, studené ruce a nohy, špatný krevní oběh, husí kůži, suchou pokožku a dehydrataci. Pro vyřešení tohoto stavu je možné použít snéhanu se sezamovým olejem následovanou svédanou, což přivede vátu zpátky do tlustého střeva, odkud může být vyloučena basti s odvarem z dašamúly.

Když vstoupí pitta do šákhá-gati, může způsobovat kopřivky, vyrážky, návaly horka, akné, lupénku, ekzém a kožní léze. Pro vyléčení je možné použít tikta-ghritu (hořké ghí) vnitřně spolu s vnější aplikací slunečnicového oleje, následované jemnou svédanou po krátkou dobu. Jakmile se pitta vrátí do kóšthy, je možné ji vyloučit viréčanou. V případě chronického šákhá-gati pro pittu, jež může způsobovat chronické vyrážky, kopřivky a další kožní onemocnění, je možné nadbytečnou pittu snadno odstranit rakta-mókšou (pouštěním žilou). Nevyžaduje to, aby byla pitta nejdřív vrácena do GI traktu. Před jakoukoli léčbou paňčakarmy včetně rakta-mókši je ale prospěšné uskutečnit snéhanu a svédanu.

Pokud se kapha-dóša dostala do šákhá, může způsobovat studenou a ulepenou pokožku, zadržování vody nebo edém, městnání lymfy, lokalizované otoky a všeobecné zvětšení mízních uzlin. Je možné použít punarnavá-lepa (kaši z punarnavy) lokálně na otok a kaši z kaňčanára-guggulu je možné použít konkrétně na lymfatické otoky. Snéhana sezamovým nebo hořčičným olejem následovaná svédanou pomůže vrátit kaphu zpátky do žaludku, odkud je možné nadbytečnou kaphu odstranit za použití mírné vamany.

Marma-gati

Dóši v šákhá-gati se pokoušejí napadnout stháji-dhátu. V závislosti na specifickém khavaigunja (defektní místo nebo prepatologická léze), které člověk má, může dóša proniknout do slabé tkáně, jež má nízký dhátu-agni. Dóša se může ukládat v tomto dhátu včetně s ním spojených životně důležitých orgánů a marmových bodů. To způsobuje marma-gati, protože dóša přešla do madhjama-márgy (hlubokých tkání). Může tak zasáhnout mozek, srdce, plíce, játra, slezinu, ledviny, klouby, nervy a další životně důležité orgány.

Pokud jsou jen mírné příznaky marma-gati a pacient je silný, může být řešením symptomů marma-gati vyloučení dóši paňčakarmou. Pokud jsou ale symptomy vážné, jsou zasaženy životně důležité orgány nebo je pacient slabý, je zapotřebí velmi specifický léčebný režim. Takový režim by zahrnoval specifickou dóša-pratjaniku (léčba specifická pro zvýšenou dóšu), vjádhi-pratjaniku (léčba související s určitým onemocněním), dhátu-pratjaniku (léčbu specifickou pro postiženou tkáň) a orgánové léčebné postupy pratjanika (léčba speciálně zaměřená na postižené orgány). Ty jsou probírány ve 14., 15. a 16. kapitole „Všeobecné řízení dóš, dhátu, srótámsi.“

Dóšu, jež uvízla v hlubokých pojivových tkáních (marma-gati), není možné snadno vyloučit pouze pomocí terapií paňčakarmy. Je nutné použít prostředky lokalizované dípany (rozdmýchání agni) a páčany (spálení ámy) spolu se silnými, potencovanými léky, jež jsou ze své podstaty katalytické (jogaváhi). Například čitrak je možné použít pro povzbuzení agni v méda-dhátu spolu s katalytickým činitelem, jako je med. Takový lék vstupuje do hlubokých tkání a působí jako dípana, páčana a anulomana (udržuje normální vektor dóš).

Marma-gati může způsobit, že se nemoc stane chronickou a pacienta oslabuje. Dále může způsobovat ztrátu funkcí a deformovat strukturu orgánu. Příklady jsou onemocnění jako ochrnutí po mozkové příhodě, revmatoidní artritida, roztroušená skleróza, mnoho onemocnění srdce a jater a další, jež postihují životně důležité orgány. Tyto poruchy obvykle bývají obtížně léčitelné. Je nutné podat patřičnou dóša-pratjaniku, vjádhi-pratjaniku a dhátu-pratjaniku. Je třeba použít také speciální bylinný program, aby bylo možné úspěšně vyléčit dóšu v marma-gati.

Shrnutí

Je důležité pochopit těchto devět gati dóš a tři dráhy nemoci, pokud máme správně a přesně diagnostikovat nějakou nerovnováhu a účinně vyléčit jakoukoli poruchu dóši. Znalost a pochopení dóša-gati nám poskytuje kompletní přehled o samprápti, procesu choroby, a rovněž nám dává vodítka ke specifické linii léčby, kterou bychom měli následovat. Lékař, jenž diagnostikuje přesně a chápe dóša-gati, dokáže vyléčit jakoukoli nemoc nebo dóšickou nerovnováhu rychle a účinně.

3 Basti je formou klystýru, často s léčivými přísadami. Detaily o basti najdete v oddílu: „Basti, medicinální klystýr neboli kolonoterapie“ na str. 248.

4 Zahrnuje vnitřní a vnější aplikaci oleje. Víc podrobností najdete v oddílu „Snéhana“ na str. 191.

5 Potní terapie. Víc podrobností viz „Svédana“ na str. 206.

6 Ne všechny pijavice jsou vhodné; některé jsou jedovaté. Pijavice by měly být získávány ze zdravotně prověřeného zdroje. Více podrobností viz: „Rakta-mókša: pouštění žilou neboli čištění krve“ na str. 267.

3

Vega-vidháranam-čikitsá

Obecné řešení nemocí, jež jsou důsledkem potlačování přirozených potřeb

Ájurvéda říká, že některé přirozené potřeby těla by neměly být potlačovány. Tyto tělesné potřeby jsou: odchod střevních plynů, stolice a moči, přirozené reflexy krkání a kýchání a pocit žízně, hladu, spánku, kýchání, intenzivní dýchání při námaze, zívání, pláč, zvracení a ejakulace semene. Když člověk vědomě nebo nevědomě tyto potřeby potlačuje buď z donucení, nebo ze zvyku, může to způsobovat různé druhy neduhů. Vaghbhat je vysvětluje v Aštánga-hrdajam a můžeme je shrnout následovně:[7]

Potlačování přirozeného odchodu střevních plynů

Normální, dolů směřující pohyb apána-váju vytváří nutkání k odchodu střevních plynů. Potlačování této potřeby, apána-rodhana, způsobí, že se apána zablokuje a začne se pohybovat zpětným směrem (nahoru). To může způsobit divertikulózu, břišní tumor, distenzi dolní části břicha, vyčerpání, únavu, zácpu a zadržování moči. Pohyb vzhůru ve střevech často vyvolává pohyb proti peristaltice v GI traktu, což může způsobit střevní koliku nebo abdominální bolest. Tlak ve slezinném a jaterním ohbí může způsobovat bolest sleziny, jater nebo srdce. Narůstání tlaku plynu v příčném tračníku může způsobovat zrychlené bušení srdce a srdeční ischemickou bolest (srdeční infarkt). U mužů, kteří potlačují přirozený odchod střevních plynů, je také běžná předčasná ejakulace.

Potlačování přirozeného odchodu střevních plynů může také způsobovat poruchu vstřebávání vitamínů, zejména B_1, B_6 a B_12, což může být příčinou narušeného vidění, anémie a špatného vstřebávání potravy. Může to také vést k poruše vstřebávání vápníku, hořčíku, zinku a dalších minerálů.

Jedním z léčebných postupů potlačování této potřeby je podat člověku lžičku triphaly s teplou vodou večer, krátce před spaním. Pro šamana-čikitsu podejte 200 mg triphalá-guggulu a 200 mg hingvaštak-čurny s teplou vodou před každým jídlem, třikrát denně. To pomáhá udržet normální tok váty. Za třetí použijte teplý obklad z ricinového oleje na podbřišek pro odstranění jakékoli bolesti. Pokud je na jazyku přítomna áma, může být jedenkrát ráno provedeno nirúha-basti s nálevem z dašamúly. Pokud je jazyk čistý, je možné provést anuvásana-basti se sezamovým olejem. Řiďte se těmito instrukcemi, dokud nedojde k úlevě od příznaků.

Potlačování přirozeného vylučování stolice

Normální, dolů směřující pohyb apána-váju rovněž vytváří nutkání k vyměšování stolice. Když je konečník plný výkalů, stimuluje to výrazné peristaltické pohyby, jež jsou zodpovědné za vyměšovací reflex. Potlačování tohoto nutkání, puríša-rodhana, způsobuje bolesti v lýtkách, protože indrabasta (posteriorní, zadní)-marma, jež se tam nachází, je spojená s tlustým střevem. Čichový smysl a výkaly jsou obojí spojené s elementem země, takže zadržování výkalů může způsobovat páchnoucí dech nebo rýmu. Důsledkem může být bolest hlavy v obou spáncích kvůli vztahu tlustého střeva a šankha-marmy.

Zahnívající výkaly mohou fermentovat v příčném tračníku a produkovat páchnoucí toxický plyn. To může způsobovat říhání a řezavou bolest v konečníku a také pocit tíže u srdce, páchnoucí dech a nepříjemnou pachuť v ústech. Může se vyskytnout zablokování dolní části střev vedoucí ke zvracení a páchnoucím výkalům.

Zadržování stolice a střevních plynů jsou podobné, takže léčebné postupy pro potlačování střevních plynů je možné použít také pro zadržování stolice. Kromě toho je možné jemně masírovat podbřišek teplým sezamovým olejem a následně přiložit teplý obklad (tedy místně aplikované teplo). Člověk si také může dát teplou koupel. Za třetí pro děti je možné použít čípek (varti), pro dospělé basti s dašamúlou. Pacientovi je pak předepsáno jídlo a nápoje, jež jsou mírně projímavé, například sušené švestky, rozinky, černý rybíz, švestková šťáva nebo hroznová šťáva.

Potlačování potřeby močit

Když je močový měchýř plný, stimuluje to apána-váju a vytváří nutkání k močení. Potlačování této potřeby, mútra-rodha, způsobuje zvýšení apána-váju v močovém traktu. To způsobuje husí kůži po celém těle, bolest hlavy a ztuhlost ve slabinách a také ostrou, bodavou bolest v močové trubici a svalech po celém těle v důsledku společného působení apána a vjána-váty. Potlačování potřeby močit může také způsobit nedostatečný tonus močového měchýře, a tím vést ke krystalurii nebo močovým kamenům, silné bolesti močového měchýře a bolesti v penisu nebo tříslech. Další příznaky, jež se mohou objevovat při zadržování stolice a střevních plynů, mohou nastat i při zadržování moči.

Pro vyřešení tohoto problému postupujte stejně jako při potlačování střevních plynů a stolice. Jinými slovy vhodná je lžička triphaly před spaním a na suprapubickou oblast položit teplý obklad z ricinového oleje. Bezprostřední léčbou je lokalizovaná snéhana, svédana v podobě koupele ve vaně s horkou vodou, kapání teplého ghí na suprapubickou oblast. Možné je provést také nirúha-basti následované uttara-basti (vycévkování), pokud je potřeba. Jako šamana-čikitsu je možné podat punarnavádi-guggulu 200 mg, gokšurádi-guggulu 200 mg a čandra-prabhá-vati 200 až 300 mg, a to před jídlem. Člověk také může pít odvar z římského kmínu, koriandru a fenyklových semínek.

Potlačování potřeby říhat

Toto nutkání způsobuje udána-váju kvůli uvolnění plynu ze žaludku nebo možná v důsledku pálení žáhy. Potlačování této potřeby, udgára-rodha, souvisí s poruchami váty v horní části GI traktu (udána-váju). Může to postihovat chuťové buňky a otupovat chuťový smysl, případně způsobit ztrátu chuti k jídlu. Běžně se vyskytuje pocit obstrukce v oblasti srdce a uprostřed hrudní kosti, nadýmání v nadbřišku, dušnost, škytavka (kvůli stahům bránice) a třes svalů v horní části těla. Může to také způsobit hiátovou kýlu a ostrou bolest v nadbřišku.

Léčbou je plávini-pránájáma[8] a konzumace lžičky následující bylinné směsi třikrát denně: 500 mg šatávarí a 100 mg šankha-bhasma plus 100 mg popela z pavího peří, pokud je k dispozici.

Potlačování nutkání kýchnout

Kýchání je důsledkem prány stimulující kýchací centrum v hypotalamu. Při běžném nachlazení nebo podráždění nosohltanu nebo nosní mukózní membrány prána-váju stimuluje kýchací centrum v důsledku souběžného fungování prány a udány. Kýchání ulevuje od tlaku v mozku, napětí v krku a podráždění v nose. Potlačování této potřeby, kšavathu-rodha, vyvolává bolesti hlavy, ztuhlost krku a lopatek, nedostatečně jasné smyslové vnímání, ucpání nosních dutin, případně i ochrnutí obličeje.

Léčbou je inhalace vodní páry. Rovněž použijte do obou očí oční lázeň z odvaru z triphaly (spařené a zchlazené) a do každé nosní dírky kápněte po třech až pěti kapkách teplého brahmí-ghí-nasja. Kromě toho se může člověk zadívat upřeně do slunce, což vyvolá kýchání.

Potlačování žízně

Žízeň vyvolává buněčná dehydratace, nadměrné teplo v těle, suché počasí nebo fyzicky náročná práce. Pijeme, abychom zklidnili nadbytečnou vátu a pittu, zchladili tělesné teplo a zregulovali vodně-elektrolytickou rovnováhu. Potlačování potřeby pít, trut-rodha, může způsobit závažnou dehydrataci a sucho v krku, narušit elektrolytickou rovnováhu a vyvolat ochablost, únavu, závrať, bolesti srdce, deprese a tinitus. Při delším působení může přivodit hluchotu, nízký krevní tlak, ledvinové kameny, selhání ledvin, ztrátu vědomí a závažnou tachykardii.

Jednoduchým léčebným prostředkem je vypít trochu dextrózovo-solného roztoku rozpuštěného ve sklenici vody. Poté by měla následovat koupel a upíjení čaje mustá nebo čaje ze semínek římského kmínu, koriandru a fenyklu.

Potlačování hladu

Hlad vzniká silným agni, vysokou pittou a tělesnou únavou. Člověk by měl na tuto potřebu reagovat tak, že se nají. Potlačování potřeby jíst, kšut-rodha, může vyvolávat závratě, extrémní lehkost v žaludku, bodání v kůži po celém těle, ztrátu chuťového smyslu, sucho v ústech, ostrou bolest v nadbřišku, ztrátu hmotnosti a vyhublost.

Snadnou nápravou je konzumace lehkého, snadno stravitelného jídla, jako je rýžový nákyp nebo teplá rýže s ghí. Obvykle není dobrý nápad v této situaci konzumovat velká jídla nebo obtížně stravitelné potraviny.

Potlačování spánku

Když jsou smyslové orgány unavené a mysl vyčerpaná, mysl se stáhne ze smyslů a vstoupí do kanálu sušumná stimulací sekrece tarpaka-kaphy, utlumením sádhaka-pitty a uvolněním prána-váju. Společně s tamas-gunou[9] to vyvolává potřebu spánku. Potlačování této potřeby, nidrá-rodha, může způsobovat malátnost, obtížné soustředění, tíži v hlavě a očích, slzení očí, únavu, nevolnost, neustálé zívání, halucinace a generalizovanou bolest těla.

Léčba je jednoduchá: spánek! Nejdřív si dopřejte příjemnou olejovou masáž nebo si sami udělejte aghjangu sezamovým olejem. Pak vypijte šálek teplého mléka s muškátovým oříškem a jděte si lehnout. Pokud má člověk problém usnout, může zkusit vypít šálek teplého česnekového mléka nebo teplého mandlového mléka. Navodit zdravý spánek pomůže také směs stejných dílů heřmánku, šišáku a kozlíku, pokud člověk užije jednu lžičku s vodou tak hodinu předtím, než chce usnout.

Potlačování kašle

Vždy, když se vyskytne suchost nebo podráždění v průdušnici nebo v dýchacím traktu (prána-vaha-srótas), udána-váju tlačí pránu vzhůru, kde stimuluje kašlací centrum v oblasti hypotalamu (medulla oblongata, prodloužená mícha). To vede k nutkání kašlat. Kašlání je zdravá reakce těla čistící prána-vaha-srótas. Potlačování této potřeby, kása-rodha, ve skutečnosti vyvolává ještě větší potřebu kašlat a také dušnost, chraplavý hlas, slzení, ztrátu chuti, škytavku, případně i onemocnění srdce.

Léčebným prostředkem na potlačování kašlání je šálek lékořicového čaje z jedné lžičky mleté lékořice svařené několik minut v šálku vody a smíchané s deseti kapkami mahánárájanového oleje. Odvar se pomalu usrkává vždy po několika minutách. Člověku také podejte 500 mg sitopaládi a 400 mg mahásudaršanu. To je možné užívat třikrát denně se lžičkou medu a lžičkou ghí. Člověk také může cucat lavangádi-vati, což jsou ájurvédské léčebné pastilky.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Učebnice ájurvédy III..
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.