Tiráž

SUPER HUMAN. Copyright © 2019 by Dave Asprey. All rights reserved. Published by arrangement with Harper Wave, an imprint of HarperCollins Publishers.

Hacknuté tělo: Zpomalte stárnutí a žijte déle jako superčlověk

Copyright © ZONER software, a.s. E-kniha vyšla v roce 2021. Všechna práva vyhrazena. Tato kniha ani žádná její část nesmí být kopírována, rozmnožována či jinak šířena bez písemného souhlasu vydavatele.

Šéfredaktorka: Iva Šišperová. Odpovědný redaktor: Miroslav Kučera. Překlad: Mgr. Ondřej Doseděl. Obálka: Mgr. Petr Bernát. Tvorba e-knihy: Miroslav Kučera. Vydavatel: Zoner Press, ZONER software, a.s., Nové sady 18, 602 00 Brno, tel.: 532 190 883, email: knihy@zoner.cz, web: www.zonerpress.cz.

ZRE2008-MOBI. ISBN: 978-80-7413-454-8 (Mobi)
ZRE2008-EPUB. ISBN: 978-80-7413-453-1 (ePub)

Tato kniha byla napsána, aby sloužila jako zdroj informací. Informace, které jsou v ní obsaženy, nemohou být v žádném případě považovány za náhradu rady od kvalifikovaného lékaře. Pokud víte nebo máte podezření, že máte nějaký zdravotní problém, doporučujeme navštívit lékaře před zahájením libovolného zdravotního programu nebo léčby. K datu vydání publikace bylo vynaloženo maximum úsilí pro zajištění co největší přesnosti informací uvedených v knize. Vydavatel a autor se zříkají odpovědnosti za jakékoli zdravotní následky, které mohou nastat v důsledku použití metod zde zmíněných.

Hacknuté tělo

Zpomalte stárnutí
a žijte déle jako superčlověk

Dave Asprey

Mým dětem Anně a Alanovi, které snaživě sedávaly vedle mě a korigovaly tuto knihu způsobem, který opravdu napomohl k tomu, aby byla lepší. Upřímně doufám, že až vám oběma bude přes sto let, necháte mě, abych vám pomohl s čímkoliv, co budete potřebovat. Mám v plánu tu být pro vás.

Pokojně neodcházej v onen dobrý sen, stáří má plát a běsnit u konce svých cest; teď braň se zoufale, že umírá tvůj den.
– Dylan Thomas

Obsah

Úvod: Vaši předkové byli biohackeři

Část I: Neumírejte

01: Čtyři zabijáci

02: Sedm pilířů stárnutí

03: Jídlo je lék proti stárnutí

04: Spěte, nebo zemřete

05: Jak získat superschopnosti pomocí světla

Část II: Omládněte

06: Opět si zapněte mozek

07: Zbavte se kovů

08: Znečišťujte své tělo ozonem

09: Plodnost = dlouhověkost

10: Zuby jsou oknem k nervovému systémuteď

11: Člověk je chodící Petriho miska

Část III: Uzdravujte se jako bůh

12: Panenské buňky a upíří krev

13: Jak vyzrát na pleš, šediny a vrásky

14: Hackněte dlouhověkost jako Rusové

Doslov

Poděkování

O autorovi

Poznámky

Úvod:
Vaši předkové byli
biohackeři

Před sto tisíci lety, během obzvláště tuhé zimy, se dva jeskynní muži snažili udržet své rodiny naživu. Vítr skučel a kvílel. Jeden z nich se zachumlal do kožešin, zkontroloval, zdali oheň je dost velký na to, aby jeho rodina nezmrzla, a vydal se na nebezpečnou výpravu do sousední jeskyně. Sklonil hlavu, aby se u vstupu nepraštil do svých přečnívajících nadočnicových oblouků, a když zjistil, že v sousední jeskyni je jen o trochu málo tepleji než venku, otřásl se. Houkl do tmy: „Thogu, objevil jsem něco úžasného. To musíš vidět!“ Thog se neochotně zabalil do zvířecích kožešin a vydal se do sousedovy vyhřáté jeskyně plné světla, kde spatřil vůbec první oheň rozdělaný člověkem. „No, není to skvělé?“ řekl ten první jeskynní muž. „Tohle teď používám k ohřívání jeskyně. Koukni, jak jsou moje děti spokojené. Pojď, ukážu ti, jak jej rozdělávám...“

Thog byl skeptický. Věděl, že oheň je nebezpečný. Když za bouřky blesk zasáhl strom, vzniklý požár dokázal zpustošit les, kam až oko dohlédlo, nemluvě o tom, co mohl udělat s lidmi, kteří byli natolik hloupí, aby se k němu dostali příliš blízko. On a všichni další obyvatelé jeskyní přežívali zimy povětšinou bez ohně. Choulili se k sobě, dělili se o jídlo, všichni to zvládali. Sdílet oheň mohlo být těžší. A co kdyby k jeho teplu měli přístup pouze někteří lidé? „Ne, díky,“ zamručel Thog. „Jsem v pohodě.“ A po cestě zpět do své studené a temné jeskyně se třásl jako osika.

Jeden z těchto jeskynních mužů je náš předek. A (pozor, následuje spoiler!) není to Thog.

Oheň byl jedním z prvních nástrojů objevených člověkem, které mu pomohly prodloužit život. Nové a stále složitější nástroje vlastně objevujeme od nepaměti. Máme v sobě zakódovaný instinkt unikat před smrtí, který se datuje dávno před vznikem psaného jazyka, a dokonce i před naší schopností stát vzpřímeně. Vědomí vlastní smrtelnosti nás nutí po celá tisíciletí inovovat, a unikat tak smrti, což znamená delší život. To je základní motor lidského pokolení. Je to věc, která nám jakožto živočišnému druhu umožnila se vyvinout. A s inovacemi jsme ani zdaleka neskončili.

Když od našich prapředků žijících v jeskyních poskočíme do doby, kdy jsme začali zaznamenávat dějiny, najdeme důkaz, že člověk usiloval o nesmrtelnost už v době, kdy bylo vymyšleno písmo. Egyptští faraóni, kteří před 2400 lety žili v Alexandrii, vynakládali ohromnou část svého bohatství a moci na hledání „věčného života“. V Číně si taoističtí filosofové nesmírně cenili dlouhověkosti. Aby jí dosáhli, zaměřovali se na vnitřní (představivost, výživa, meditace, sebekontrola, a dokonce i sexuální cvičení) a vnější (dechové a fyzické cvičení, jóga, lékařské dovednosti, snaha o vytvoření „elixíru nesmrtelnosti“ s využitím různých čištěných kovů a komplexních sloučenin) alchymii. V Indii se téma dlouhého života objevuje v ajurvédských textech jako rasajána, což byla věda zabývající se prodloužením života.

Člověk by si mohl říct: „Skvěle, před pár tisíci lety chtělo několik bláznů dosáhnout dlouhověkosti. Teď jsou mrtví.“ Tito samozvaní a život prodlužující alchymisté jsou ovšem součástí dlouhého pokolení biohackerů, jež zahrnuje některé z nejvlivnějších předchůdců moderní vědy a medicíny, jako byli Isaac Newton, Francis Bacon, Paracelsus, Tycho Brahe či Robert Boyle. (Většina alchymistek se bohužel nestala známými, protože byly obvykle obviněny z čarodějnických praktik a následně upáleny.) Naše touha žít déle podnítila vědeckou revoluci, a když řekneme, že technologie, na které se dnes spoléháme, by bez naší vrozené touhy žít déle neexistovaly, budeme mít naprostou pravdu.

V průběhu doby se této myšlenky chytili nejrůznější šarlatáni a podvodníci, kteří využili tohoto rychle se rozvíjejícího trhu a začali lidem vnucovat myšlenku, že lze olovo přeměnit ve zlato. Alchymie kvůli nim velmi brzy získala novou definici: „falešná magie“. Dnes vyvolává představu kouzelníků ve špičatých kloboucích. Skutečnost ovšem byla taková, že první alchymisté hledali to, za co by většina z nás ochotně vyměnila všechno své zlato: nesmrtelnost. Člověk pracuje na přeměně svého druhu ze smrtelného na nesmrtelný už tisíce let. Doslova. Patřím mezi ně a tato kniha je o posledních dvaceti letech mého života, kdy jsem usilovně pracoval na jeho prodloužení.

Dnes, když máme přístup k více znalostem a datům než kdykoliv předtím, je všechno jinak. Nezemřít je pro všechny lidi stále motivací na prvním místě a není to kvůli tomu, že bychom si to zvolili. Tato touha je do nás naprogramována na sub-buněčné úrovni natolik, že snaha vyvarovat se smrti je automatická. Během přípravných prací před psaním mé poslední knihy o vědě, která vyšla pod názvem Bystrohlaví, začalo být zcela zjevné, že naše vrozená touha vyhnout se smrti vychází z větší hloubky nás samotných, než bychom možná čekali.

Mitochondrie, naše buněčné elektrárny, které se vyvinuly ze starodávných bakterií, mají stejný základní cíl, který má i každá úspěšná forma života – zůstat naživu. Lidské tělo má minimálně biliardu (tisíc bilionů) mitochondrií, které v něm kmitají, a v každé z nich běží program, který říká: „Neumírej“. Může se pak člověk divit, že se mu nechce umřít? Tyto prastaré bakterie nás nutí k chování, které udržuje maso našeho těla naživu a schopné reprodukce. Těmto typům chování říkám tři S: strach (bojovat, nebo utíkat před věcmi, které by nás mohly zabít), strava (sežrat všechno, co vidíme, abychom měli energii bojovat s tím, co by nás mohlo zabít, nebo před tím utéct) a nakonec pochopitelně sex, jímž se rozšiřuje příslušný živočišný druh. Předpokládám, že těmito třemi prioritami strávíte hodně času, co?

Všechny formy života – od bakterií přes octomilky až po tygry – sdílejí tytéž základní instinkty, ale člověk je jediný druh, který má dostatečně velký mozek na to, aby byl schopen dělat dlouhodobá rozhodnutí, která podpoří náš cíl nezemřít. Je ironií, že právě naše instinkty, které nás mají udržet naživu, nám často brání dělat rozhodnutí, která jsou dlouhodobě prospěšná pro dlouhověkost. Například naše přání nezemřít hlady nás nutí cpát se přílišným množstvím cukru, abychom si rychle doplnili energii, což nás z krátkodobého pohledu sice drží naživu, ale z dlouhodobého pohledu jen zvyšuje naši šanci na smrt. Pokud chcete mít dokonale fungující tělo a mysl i dlouho po dosažení věku, když už reprodukce není možná (což je okamžik, kdy se pro své mitochondrie v podstatě stáváte zbytečnými), je potřeba si osvojit postupy, které zabrání tomu, abyste se stali kořistí těch základních instinktů, které vás nutí přemýšlet v krátkodobém horizontu.

Pokud tedy nesmrtelnost hledáme už po celá staletí a tato touha vychází z hloubi našeho těla, proč se lidé smějí, když mě slyší říkat, že mám v plánu dožít se alespoň sto osmdesáti let? Někteří se smát přestanou, když zjistí, že to myslím smrtelně vážně (tento vtip není úmyslný), ale spousta z nich jedná úplně stejně jako jeskynní muž Thog: třesoucí se jako osiky se odplíží zpět do svých studených jeskyní.

Už jsme byli svědky toho, že je možné dožít se sto dvaceti let. Nejstarší člověk s ověřeným datem narození se dožil sto dvaadvaceti let a občas se objeví (neověřená) informace, že někdo se dožil i sto čtyřiceti let. V posledních dvaceti letech se pravidla v oblasti boje proti stárnutí zjevně změnila. Pokud každý den přijímáte správná rozhodnutí ve prospěch dlouhověkosti a kombinujete je s novými technologiemi, které mohou předcházet chorobám a stárnutí, popř. je zvrátit, je možné k věku nejdéle žijícího člověka na zemi přidat minimálně padesát procent navíc. Žít do sto osmdesáti let je tedy realistický a dosažitelný cíl, přinejmenším v situaci, kdy jste ochotni na tom zapracovat. Dobrá zpráva je, že pokud bych se náhodou mýlil, díky všem těmto postupům uvedeným v této knize si těch let užiju mnohem víc, ať už jich bude kolik chce. Pokud mi třeba pomohou vyhnout se Alzheimerově chorobě, nebo mi poskytnou rok navíc s lidmi, na kterých mi záleží, pro mě osobně to bude pořád výhra.

Tato každodenní rozhodnutí a zásahy jsou nejenom investicí do mé budoucnosti, ale také motorem mého aktuálního výkonu. Každý zásah nebo rozhodnutí má svou vlastní ROI (návratnost investice). Některé, jako je třeba konzumace správných potravin a kvalitní spánek, mohou prodloužit život o tři procenta, o lepším fungování mozku ani nemluvě. Jiné postupy, jako je například náprava vzájemného postavení čelisti nebo strategické použití laseru na mozek, mohou přinést až šestiprocentní nárůst délky života. Ty nejradikálnější z nich, jako je konzumace oleje obsahujícího nezvykle tvarované molekuly uhlíku, která prodloužila život laboratorním krysám o 90 procent více, než se původně předpokládalo, mohou přinést až neskutečné výsledky... za předpokladu, že vůbec fungují a nezpůsobí nezamýšlené škody, pokud selžou. Dnes je obtížné přesně vypočítat, kolik let navíc vám přidá nějaký konkrétní zásah, nicméně víme, že návratnost vaší investice se projeví tak, že teď budete mít více energie a v dlouhodobé perspektivě se budete celé roky těšit pevnějšímu zdraví. Nejde pouze o nějaké roky navíc – jde o kvalitní roky plné energie a pohybu, zvýšené inteligence a samozřejmě i jisté moudrosti, která se pojí s dlouhověkostí.

Toto produktivní stáří, které je nabito energií, je velmi těžké si představit, což je důvod, proč se mnozí lidé při představě, že by se měli dožít sto osmdesáti let, otřesou hrůzou. Když jsem v rámci svého podcastu Bulletproof Radio zpovídal Marii Shriverovou, její reakce na můj záměr byla: „Já tedy do sto osmdesáti žít nechci. To si nechte pro sebe!“ Většina z nás se chce zoufale vyhnout obrázku, který jsme si o stáří utvořili (nástup chronické bolesti, závislost na invalidním vozíku nebo na péči od ostatních, zapomínání jmen svých blízkých), že raději zvolíme smrt. Mám to stejně. Ale stáří takové být nemusí. Měl jsem to štěstí, že jsem si mohl popovídat a spřátelit se s celou řadu superlidí, kterým se daří dobře a kteří se stále zapojují do společnosti, i když je jim sedmdesát, osmdesát nebo dokonce devadesát let!

Pouze to, že nezemřete, vás dostane tak daleko. To je krok číslo jedna. Ovšem žít déle nemusí nutně znamenat lepší život. Krokem číslo dva je získat energii, kterou potřebujete k tomu, abyste přestali stárnout a zvrátili účinky stárnutí. Krok číslo tři je třešnička na dortu, kdy se z obyčejného smrtelníka stanete superčlověkem: někým, kdo má moudrost svého věku, ale uzdravuje se a regeneruje jako teenager. I toho chce člověk dosáhnout a usiluje o to celou dobu své existence. Nehledejte nic jiného než Pramen mládí, který se poprvé objevil v Hérodotových spisech někdy v pátém století před Kristem. Hérodotos, který byl starověkým řeckým dějepravcem, tvrdil, že v zemi mýtické rasy Makrobianů existuje jakýsi kouzelný pramen s vodou poskytující dlouhověkost. Makrobiané prý všichni žili do... sto dvaceti let. Opět se objevuje tohle číslo.

Je zajímavé, že Hérodotos se ve svých spisech zaměřoval na jídelníček Makrobianů, který údajně obsahoval pouze vařené maso a mléko. I když tyto potraviny osobně nepovažuji za „neprůstřelné“ (bulletproof), je zajímavé, že i v této době měli lidé jakési intuitivní povědomí o tom, že dlouhověkost nevychází jen z dobrých genů nebo štěstí, ale spíše z našeho vnitřního a vnějšího prostředí. A že byli ochotni dělat změny v těchto prostředích, pokud to znamenalo, že budou žít déle.

Pokud jste si někdy přečetli nějakou moji knihu, pravděpodobně víte, že starověcí Řekové byli biohackeři, stejně jako jeskynní lidé před nimi. Když jsem vzbudil mocnou vlnu zájmu o biohacking, definoval jsem ho jako změnu vnitřního a vnějšího prostředí člověka s cílem získat kontrolu nad vlastními biologickými pochody. (V roce 2018 zařadil Websterův slovník slovo biohacking na seznam anglických neologismů!)

Dnes existují vědecké důkazy o tom, že jsme schopni provádět změny na subbuněčné úrovni (tj. změny ovlivňující stavbu našich buněk včetně mitochondrií), které mohou zásadním způsobem prodloužit lidský život. Když jsem zpovídal biologa Bruce Liptona, který se zaměřuje na kmenové buňky, řekl mi, že v laboratorních podmínkách se mu podařilo dosáhnout delšího života buněk – a to jen tím, že každý den vyměňoval vodu v jejich růstovém médiu. Jinými slovy: zajistil, že tyto buňky měly k dispozici neustále čisté prostředí. Výsledkem byla dlouhověkost buněk. Nakonec ale stejně zemřely, protože jeden z Bruceových asistentů se stal obětí „myšlení v krátkodobém horizontu“ a zapomněl vyměnit vodu v růstovém médiu. Možná měl hlad...

Pokud se tedy chcete dožít sto osmdesáti let nebo třeba jen oslavit osmdesátku a mít spoustu energie, je zásadní, abyste se podívali na svůj život a položili si otázku: „Co mě přiměje zapomenout vyměnit (onu příslovečnou) vodu?“ Odpověď zní takto: „Vaše mitochondrie, které neustále vysílají zprávy, abyste bojovali, nebo utíkali, cpali se a... ech, však vy víte.“ Vaše mitochondrie věnují pozornost prostředí kolem sebe a vy můžete toto prostředí hacknout, aby tyto malé potvůrky neustále nezpůsobovaly, že budete dělat špatná rozhodnutí v krátkodobém horizontu. Na rozdíl od pravěkého Thoga nebo Makrobianů máme dnes k dispozici technologie, které nám umožňují změnit každý prvek prostředí, v němž se nacházíme: od hormonů přes výživu, světlo a teplotu, kterým jste vystaveni, až po samotné vibrace vašich buněk.

Jde o „podvod“? Ne. Jsou to nástroje, kterými můžeme kontrolovat naše biologické pochody. A co je úplně tou první věcí, kterou každý z nás udělá, když získá kontrolu nad svými biologickými pochody? Nezemřít. A ta druhá věc? Zvrátit účinky stárnutí. Omládnout. A nakonec? Začít se uzdravovat jako nějaké božstvo, abyste se mohli s přibývajícím věkem ještě zlepšovat, namísto směřování k nevyhnutelnému úpadku.

A přesně tohle vás naučí tato kniha. Nejprve se zaměříme na biologické faktory, které způsobují většinu nemocí spojených se stárnutím, a řekneme si, jak je zastavit. Jakmile zjistíte, jak neumírat, dozvíte se, jak zvrátit proces stárnutí s využitím různých strategií od těch nejjednodušších až po ty špičkové a komplikované, které vám přidají roky života a více života vašim rokům. A nakonec prozkoumáme několik opravdu radikálních technik proti stárnutí, které vám pomohou dosáhnout statusu superčlověka. Často si říkáme, že tou jedinou věcí, které nelze mít více, je čas. To ale není pravda. Na vlastní oči a z první ruky jsem viděl, kolik života navíc vám mohou tyto postupy a techniky poskytnout – a to nejenom teď, ale i v budoucnu.

Nenechte se ale zmást. Nebudeme měnit opatrně jednu proměnnou za druhou, abychom nakonec umřeli při čekání na výsledky. Jsem inženýr a biohacker, který je zaměřený na výsledek. Chci se cítit dobře hned teď. Vědecký pracovník nebo lékař by k tomuto problému přistoupili jinak. Vědci zestárnou při pitvání každého detailu ve snaze dosáhnout dokonalého pochopení. Je to úctyhodné využití času, které v konečném důsledku zlepšuje svět. Lékaři se zase nejčastěji zaměřují na léčbu nemocí (medicína ovšem nepovažuje stárnutí za nemoc), a nikoliv na to, aby nemocem předcházeli. Nicméně vaše tělo je pouze vaše starost. Naštěstí ale máte svobodnou volbu zvolit si cíl a změnit ve svém životě spoustu faktorů, které mohou ovlivnit výsledek, dokud nedosáhnete toho, co chcete.

Kromě toho, testování pouze jedné proměnné po sobě je téměř nemožné. Pokud byste se rozhodli brát po dobu jednoho měsíce nějaký doplněk, abyste viděli, jak funguje, ale jednoho dne se vydáte jinou cestou do práce, nechtěně jste změnili tuto proměnnou... mělo to nějaký dopad na výsledek? A co snídaně, kterou jste snědli, nebo ponožky, které jste si oblékli? V našem prostředí je spousta proměnných, které se neustále mění, a nemám zájem je všechny sledovat. Chci mít více energie teď a na dalších sto třicet čtyři let a jsem ochoten kvůli tomu změnit tolik proměnných, kolik bude potřeba, abych zvýšil šance, že dosáhnu svého cíle.

Pro mě je to osobní věc. Ještě před pouhými deseti lety jsem si nemyslel, že se dožiju osmdesátky a rozhodně jsem nepřemýšlel o tom, že bych se mohl dožít sto osmdesáti let. Už od útlého věku jsem měl nadváhu a trpěl chronickými nemocemi. Ve čtrnácti letech mě obtěžovala artróza kolen. V pouhých dvaceti letech jsem neměl daleko k tomu, abych měl diabetes a trpěl jsem mozkovou mlhou, únavou a desítkami dalších problémů, které si obvykle spojujeme se stárnutím. Když mi bylo třicet, doktoři mi oznámili, že mi hrozí vysoké riziko infarktu nebo mozkové příhody. Stručně řečeno: nebyl jediný důvod si myslet, že budu žít dlouho a těšit se dobrému zdraví.

Díky několika starším moudrým lidem, se kterými jsem začal pracovat v neziskovém sektoru zaměřujícím se na prevenci stárnutí, jsem se dozvěděl, že je možné předejít dalšímu poškozování mých buněk a dokonce i zvrátit škody, které už u mě nastaly. Krátce před třicítkou jsem se rozhodl investovat dvacet procent mého čistého příjmu do hacknutí mých biologických pochodů prostřednictvím výživy, doplňků stravy, laboratorních testů, léčby, technologií a čehokoliv dalšího, co bylo nutné k tomu, abych se dozvěděl více informací. Byly roky, kdy to bylo obtížnější, nicméně neexistuje lepší návratnost vaší investice než mít více energie teď a vyhlídku na kvalitní roky života později.

S pomocí úžasných lékařů zaměřujících se na prevenci stárnutí a komunity lidí, kteří studovali dlouhověkost už v době, kdy jsem ještě nosil pleny, se mi podařilo vzít biologické pochody mého těla do vlastních rukou. Zvrátil jsem nemoci a symptomy, jimiž jsem trpěl, a doslova začal mládnout. Pokud se takový obrat navzdory mizernému začátku podařil mně, nejspíš to zvládnete i vy. Dobrou zprávou je to, že s tím, jak tento typ zásahů získává na popularitě a stoupá po nich poptávka, jejich finanční náročnost klesá. Jedním z hlavních cílů u této knihy bylo vytáhnout tyto málo známé metody z úzké komunity lidí bojujících proti stárnutí a nabídnout je většinové společnosti, aby byly dostupnější.

Zastávám názor, že byste se rozhodně měli pustit do změn, které jsou schopny prodloužit váš život víc, než si myslíte. Máte morální povinnost žít dobře a tak dlouho, jak je jenom možné, abyste mohli rozvíjet vlastní moudrost a sdílet ji s budoucími generacemi. Pokud se rozhodnete žít déle, nikomu tím nic neseberete. Naopak tím sami sobě dáváte příležitost sdílet s lidmi a s okolním světem mnohem víc. Považuji za naši povinnost zajistit, abychom mohli s ostatními sdílet své životní zkušenosti, které navíc budou stát za to (což je také důležité).

Není to žádný nový koncept. V minulosti jsme si vážili moudrosti kmenových starších, kteří učili mladé lidi, jak se vyvarovat chyb předchozích generací. Pokud se člověk dožil vysokého věku, byl považován za ohromný zdroj znalostí. Dnes jsou ale lidé, kteří žili dost dlouho na to, aby získali tuto moudrost, zpravidla příliš nemocní nebo unavení, aby se o ni podělili s ostatními, případně si na ni nevzpomínají! To je zločin proti lidskosti. Ale společně to můžeme změnit.

Když má člověk v osmdesáti nebo devadesáti letech tolik energie, kolik měl v pětadvaceti, disponuje ohromným potenciálem pozitivně ovlivnit svět – stačí se jen podělit o své bohatství informací nabytých ze vztahů, zážitků, úspěchů a chyb. Pokud vezmete a použijete tuto svoji energii a inteligenci, můžete vylepšit svět pro budoucí generace. Nyní jste kmenovým starším, který má k dispozici tolik energie, že stále může vést lov. A protože jste na světě už tak dlouho, přesně víte, kde se všechna ta zvířata schovávají.

Často slýchávám argument, že delší život vede k přelidnění a destrukci životního prostředí. Nesouhlasím s tím. Pokud využijete svou hlubší moudrost a energii k tomu, abyste vybudovali svět, kde bude mít každý přístup ke kvalitnímu vzdělávání a reproduktivní zdravotnické péči, staneme se svědky negativního růstu populace.

Většina Američanů možná má problém představit si svět, v němž žijeme po dovršení sto let věku, ale vlády zemí, jako jsou Čína a Rusko, masivně investují do technologií proti stárnutí, protože si uvědomují, že jim to dává ohromnou konkurenční výhodu ve světové ekonomice. Neustálé opakované vzdělávání nových generací pracovníků stojí ohromné peníze, nemluvě o nákladech na péči o nemocnou a stárnoucí populaci. Co kdyby staří lidé nebyli nemocní, ale produktivní a spokojení občané, kteří i v posledních letech svého života mohou něco poskytnout okolní společnosti?

Tohle je budoucnost, kterou mám v plánu vidět. Pokud byste věděli, že je něco takového možné, jak byste změnili svoje každodenní chování a priority? V této budoucnosti to nejsou naše nenarozená vnoučata a pravnoučata, která se budou muset vypořádat s dopady ekologických problémů, které jsme způsobili – bude to pořád na nás samotných. Namísto toho, abyste si s prominutím „nadělali do vlastního hnízda“, investujte raději do vylepšení tohoto hnízda, abyste je mohli využívat i v těch mnoha letech navíc, která budete mít najednou před sebou.

Tohle je jeden z důvodů, proč jsem se rozhodl část zálohy, kterou jsem dostal za tuto knihu, věnovat organizacím jako XPRIZE Foundation, které financují rozsáhlé iniciativy s cílem zlepšit světové oceány, půdu, dodávky potravin a vzdělávací systémy, o průzkumu vesmíru ani nemluvě. Díky většímu výkonu počítačů, rozsáhlejšímu výzkumu a většímu množství peněz investovaných do nápravy největších problémů tohoto světa se změny dějí exponenciálním tempem. Ať už si toho jste vědomi, či nikoliv, jste součástí závodu k uzdravení naší planety, aby dokázala podpořit populaci s délkou života přesahující sto osmdesát let. Je pouze na vás, zdali se toho závodu zúčastníte, nebo se budete klidit z cesty. Klidně se vraťte do své studené jeskyně, pokud chcete, ale hlavně nestůjte uprostřed cesty a nepřekážejte všem ostatním kolem sebe.

Mým cílem je sdílet s vámi techniky, které mi přinesly největší návratnost energie, času a peněz, které jsem do nich vložil. Strávit osm hodin denně bojem proti stárnutí je snadné, nicméně pak nezískáváte žádný čas navíc, protože jej věnujete právě tomuto úsilí. To nemá smysl. Já vám v této knize ukážu, jak co nejrychleji a s minimem nezbytného úsilí přestat umírat, zvrátit stárnutí a rychle se uzdravovat jako superčlověk.

Doufám, že si při čtení této knihy vytvoříte svůj vlastní seznam prioritních věcí, které můžete dělat, abyste žili déle a lépe, v závislosti na tom, kde jste teď a kde chcete být v budoucnu. Není to žádná soutěž. Dokonalost není vyžadována. Dokonce ani já jsem ještě nestihl vyzkoušet všechny možné strategie, ale pracuji na tom!

Ano, některé z těchto technologií jsou dražší než jiné, i když mnoho z těch, které mají největší dopad, patří mezi nejlevnější. Ačkoliv některé změny a zásahy jsou stále určeny těm nejbohatším lidem, mění se to. Dnešní člověk má k dispozici spoustu technologií proti stárnutí, které stojí zlomek ceny oproti tomu, kolik stály před deseti lety. I ten chytrý telefon, který držíte v ruce, je mnohem výkonnější a levnější než model, který byl představen před dekádou Když začnete s těmi nejdostupnějšími a nejjednoduššími metodami pro změnu vašeho životního stylu a selektivně si vyberete několik cenově dostupných technologií, které vám prodlouží život (nebo jen vylepší vaše zdraví), koupíte si tím potřebný čas, abyste mohli počkat, než se ostatní technologie stanou dostupnými i pro vás. Existuje na světě nějaká lepší investice než tohle?

Inovace jsou rychlejší a dostupnější než kdykoliv předtím. Změna, kterou s sebou přinášejí, se nedá zastavit. Moje otázka zní: jdete do toho, nebo ne? Já do toho skáču po hlavě. Přidejte se ke mně.

ČÁST I:

Neumírejte

Rozšiřte svůj vztah s časem, zpomalte ho. Nevnímejte čas jako svého nepřítele, ale jako spojence. Nabízí vám perspektivu. Stárnutí vás neděsí. Čas je vaším učitelem. – Robert Greene, The Laws of Human Nature

Kapitola 1:

Čtyři zabijáci

Podivuhodný případ Davea Aspreyho

Až do pěti let jsem byl celkem normální dítě s několika zdravotními problémy. Poté se ale moje rodina přestěhovala z Kalifornie do Nového Mexika a v biologii mého těla se cosi změnilo. Začaly se u mne projevovat zdravotní problémy, které zpravidla mívají podstatně starší lidé, než jsem byl já. Dnes už vím, že moje ložnice ve sklepě našeho nového domu, která měla stěny obložené dřevěnými panely (jednalo se o sedmdesátá léta!) poškozenými vodou, byla plná toxické černé plísně. Můj vlastní domov tiše vyvolával moje zrychlené stárnutí, ale vůbec nikdo, a úplně nejméně já sám, si to neuvědomoval.

V následujících dvou dekádách jsem trpěl bolestmi kloubů, svalů, astmatem, mozkovou mlhou, extrémními výkyvy emocí a dokonce i velmi častým krvácením z nosu, které začínalo zdánlivě bez příčiny. V krku jsem měl neustále streptokoky, kteří se vraceli pokaždé, když jsem dokončil cyklus s antibiotiky. Když mi lékaři vyoperovali mandle, nastoupily opakované záněty dutin. Moje tělo nedokázalo udržet krevní tlak, takže se mi snadno zamotala hlava a rychle jsem se unavil.

Ve čtrnácti letech mi lékaři diagnostikovali plně rozvinutou artrózu obou kolenních kloubů. Vzpomínám si, že když jsem se s touto diagnózou vracel od lékaře, přemýšlel jsem: Jak je možné, že mám artrózu? To je přece nemoc, kterou trpí starší lidé. Vždycky jsem byl při těle, ale teď jsem začal být obézní. Začalo se mi také vytvářet velké množství strií, což mne zneklidňovalo. Nemívají to náhodnou těhotné ženy? Byl jsem jen dítě!

A co byste řekli na mužská prsa? Začala mi růst v šestnácti letech a jednalo se o záležitost, která by způsobila nízké sebevědomí asi u každého, natožpak u teenagera. Jediný muž s podobnou „výbavou“, kterého jsem znal, byl můj dědeček. Moje hormony nefungovaly, úplně stejně, jako nefungovaly u mých stárnoucích příbuzných. Když uvážíte můj hrudník a strie, pravděpodobně vás nepřekvapí, že jsem si nikdy nesundával tričko. Už jenom pomyšlení na to mě děsilo a ani v tom nejdivočejším snu jsem si nedokázal představit, že o třicet let později se v časopisu Men’s Health objeví moje fotografie, na které budu do půli těla nahý, a že článek o mně bude popisovat, jak jsem se prostřednictvím technik z této knihy dokázal zbavit špeku a nahradit ho pekáčem buchet.

Když jsem nastoupil na střední školu, stále jsem přibíral na váze a nakonec jsem si musel kupovat kalhoty s obvodem pasu 117 cm! A moje kolena? Ta na tom byla ještě hůř. Když jsem hrál rekreační kopanou, podařilo se mi vyhodit koleno z kloubu. Vypadalo to dost nechutně. Stalo se mi to vícekrát, takže po čase jsem si dokonce zvyknul na neočekávané pády na zem. Kromě toho, že to bolelo, hodně to znepříjemňovalo randění s holkami. No, řekněte sami, kdo by chtěl chodit s obézním dvacetiletým týpkem, který se může v podstatě kdykoliv složit na zem, po těle má strie, mužská prsa větší než leckterá pubertální dívka, artrózu a naprostý nedostatek sebevědomí? A abych nezapomněl, také s někým, kdo byl natolik unavený, že si nepamatoval jména ostatních, byl společensky nešikovný a nedokázal se pořádně soustředit, i když se o to snažil sebevíc? Skoro nikdo. Žádné překvapení.

Ale daleko důležitější než můj „nevýrazný“ sociální život bylo to, že moje tělo předčasně stárlo. V poměrně brzkém věku jsem byl na dobré cestě, aby se u mě rozvinuly všechny čtyři nemoci, které bývají nejčastější příčinou smrti starších lidí: srdeční choroba, cukrovka, Alzheimerova choroba a rakovina. Nazývám je Čtyři zabijáci. Každý z nich je velice smrtící a v našem světě jsou na vzestupu.

V současné době je situace v USA taková, že jedno ze čtyř úmrtí je zapříčiněno srdečním onemocněním. To je zhruba 610 tisíc lidí, kteří ročně zemřou na tento typ nemoci. Více než 9 procent obyvatel USA trpí cukrovkou a u lidí starších 65 let toto číslo stoupá na 25 procent. Podle odhadů Centra pro kontrolu a prevenci nemocí (Center for Disease Control and Prevention, CDC) celkem 5 milionů Američanů žije s Alzheimerovou chorobou. A toto číslo také neustále roste: v rozmezí mezi lety 1999 a 2014 se úmrtnost na Alzheimerovu chorobu zvýšila o neuvěřitelných 55 procent. A nakonec je tu rakovina. Každoročně je diagnostikována u 1,73 milionu Američanů a přes 600 tisíc z nich na ni zemře.

Postačí dodat, že pokud nezemřete při autonehodě nebo na závislost na opiátech, je pravděpodobné, že jeden z těchto čtyř zabijáků vysaje váš život a energii (stejně jako úspory na důchod) předtím, než zemřete v nemocnici. V mém případě to tak vypadalo a kvůli tomu, jak moc nemocný jsem byl, se mi zdálo, že k tomu dojde dřív než u většiny lidí.

V 90. letech, kdy mi bylo něco málo přes dvacet let, mi praktický lékař na základě krevního rozboru řekl, že mi hrozí velké riziko, že dostanu infarkt nebo mrtvici. Krevní cukr měřený nalačno měl hodnotu monstrózních sto sedmnáct, což mě s velkou jistotou řadilo do kategorie lidí s prediabetem. Ačkoliv jsem netrpěl Alzheimerem, objevovaly se u mě závažné kognitivní dysfunkce, takže jsem celkem často zapomínal klíče od auta v ledničce. Sice jsem nejspíš nebyl přímo ohrožen tím, že se u mě objeví rakovina, ale hádejte, co téměř dvojnásobně zvyšuje riziko výskytu určitých typů rakoviny (včetně rakoviny jater a slinivky)? Ano, cukrovka[1], která je zároveň i rizikovým faktorem pro Alzheimerovu chorobu.[2] A hádejte, co ještě dramaticky zvyšuje riziko výskytu rakoviny? Vystavení toxické plísni, což jsem rovněž zažil.

Dokonce i obezita samotná je druhou největší příčinou rakoviny, které se dá předejít. Čím větší nadváhu máte a čím déle s ní žijete, tím se riziko zvyšuje.[3] Špatná zpráva je, že v USA je obézních 75 procent mužů, 60 procent žen a 30 procent dětí.[4] Není se tedy čemu divit, že tito Čtyři zabijáci jsou na vzestupu. Dovolíte jim, aby dostali i vás?

Když jsem začal pátrat po způsobech, kterými bych mohl vyléčit své tělo, ještě jsem netušil, co u mě způsobovalo tak rychlé stárnutí. V polovině 90. let jsme stále neměli k dispozici Google, ale existovala už AltaVista a já po nocích učil vývojáře, kteří doslova budovali internet. To znamenalo, že jsem měl to štěstí, že jsem měl přístup k informacím, které většina lidí neměla. Začal jsem provádět rozsáhlý výzkum a kupovat všechno, co se dalo, co by mi mohlo pomoci zpomalit mé stárnutí, nebo dokonce zvrátit symptomy, kterými jsem trpěl. Nedokázal jsem si představit, že s přibývajícím věkem se objeví další strie a klouby mě budou bolet ještě víc.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Hacknuté tělo.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.