Na hraně

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

M‘Badjala Diaby

Na hraně – e-kniha

Copyright © Pointa Publishing s.r.o., 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Úvod

Hraniční poruchu vnímám trochu jako šachového hráče. Takový hraniční hráč má již před prvním tahem promyšleno několik různých strategií. Celý týden před soutěží si to opakuje stále dokola, ale stejně si nevěří. Je nervózní, chce vyhrát, ale panikaří. Ze všeho nejdůležitější je, že jeden z tahů se špatně naučil, a tak téměř pokaždé prohraje.

Šachové pole můžeme připodobnit k základu života. Hrací figurky, jejich umístění a pohyb po poli jsou jako různé nutkavé myšlenky a naučené špatné vzorce chování. Asi už chápete, kam tím mířím. Člověk s hraniční poruchou osobnosti, tedy takzvaný „hraničář“, na sobě musí dost pracovat, aby dosáhnul jiného vnímání světa a nebyl impulzivní a sebedestruktivní. Je možné se z toho dostat, ale není to jednoduché. Je to běh na dlouhou trať. Člověk párkrát spadne, ztratí se nebo usne na několik dní (rozhodně ne vlastní zkušenost, haha). Co hraničáře většinou provází, jsou pocity prázdnoty, apatie, úzkostlivé stavy, panické ataky nebo i tzv. derealizace a depersonalizace, když si člověk připadá jako ve snu, nic se mu nezdá reálné a přijde mu, že jede na autopilota.

Diagnóza je docela složitá a většinou souvisí s traumatem z dětství. Nemohu tady mluvit za všechny s touto poruchou, protože ji každý prožívá jinak. Ale za mě můžu říct, že následující básně jsou plné frustrace, která se s mým „hraničářstvím“ pojí. Jsou pro mě důležité hned z několika důvodů. Za prvé, ráda bych, aby se lidé více zajímali o projevy psychických nemocí či poruch a zjistili si i možné chování, které napovídá, že má člověk suicidální tendence apod. A za druhé, téměř všechny básně byly napsány během hospitalizace na psychiatrii potom, co jsem jednu takovou suicidální epizodu zažila. Dlouho jsem i uvažovala, že je hodím do šuplíku. Ale ne, tentokrát ne. Doufám, že to aspoň bude stát za to.

Pocity beznaděje.

Pocity prázdnoty smíšené s kapkou krve

v poháru bezútěšných slz.

A ty myslíš hned, že vidíš skrz

– skrze mne, skrze mysl mou,

již uchvátil bys pouze černočernou tmou.

Pocity beznaděje

a příslib konce na dosah.

Jen z těch myšlenek se mé tělo chvěje.

A čeká,

kdy smrt převáží misky vah.

Vítr,

jenž odvál písky času.

Mysl,

jež neodolá tvému hlasu.

Splín,

s jímž budím se denně.

Život,

jenž tohle neměl v ceně.

Kolik myšlenek stačí,

aby srdce přestalo bít?

Kolik pokusů bude,

než podaří se žít?

Či umřít?

Rozdíl vidět nelze.

Jenže…

Strachem klepu se,

strachem svých činů,

že přežiju

a budu nést sebevražednou vinu.

Zdi prázdné

a prázdná slova.

Ty lži zrádné

znova a znova.

Ty jsi oběť,

já jsem vrah.

Myšlenek dobrých

sám jsi kat.

Propadáš se

níž a níž.

Tak nízko,

jak jen mysli dovolíš.

A tak se ze dna lahve

na dno života dostáváš.

A přestáváš…

věřit.

Pásek na zápěstí,

jako Davidova hvězda se zdá.

Lidem venku říká,

že má mysl není má.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Na hraně.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.