Joanne Rocková

Nepřítel milencem?

Překlad: Jana Nováková

Milá čtenářko,

jsem rád, že jste si v hektickém prosinci udělala čas a sáhla po knize! Možná se také snažíte nalézt rovnováhu mezi povinnostmi a zodpovědností a péčí o své vlastní potřeby. O něco takového se snaží i hrdinové příběhu Učitelka radosti. I oni v době vánoční balancují mezi starostmi o komunitu, nejrůznějšími osobními trabli a přáním najít klid a harmonii. Jim je osud nakloněn a přihraje jim skvělý protějšek, se kterým jde všechno mnohem snáz. A já věřím, že i mé příběhy jsou takoví nápomocní parťáci, se kterými se mnohé problémy dají lehčeji unést a život je příjemnější.

Přeju Vám krásný vánoční čas.

Váš Harlequin

Název originálu:

The Rival

První vydání:

Harlequin Books, 2019

Překlad:

Jana Nováková

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2019 by Joanne Rock

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2020

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN 978-83-276-5610-0 (EPUB)

ISBN 978-83-276-5611-7 (MOBI)

ISBN 978-83-276-5612-4 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

02-516 Warszawa, ul. Starościńska 1B lokal 24-25

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PRVNÍ KAPITOLA

Při práci ve stáji zachytila Regina Floresová svůj odraz v lesklé kovové destičce nesoucí jméno jednoho z koňů. Dokonce i šest měsíců po té, co si změnila vzhled, ji pořád ještě dokázala překvapit tvář, kterou tam zahlédla.

Sundala z háku uzdu a rychle se vrátila ke koním, aby dokončila osedlání i toho druhého. Před týdnem se nechala najmout jako průvodkyně bohatých klientů při projížďkách na ranči, ale pořád ještě neměla příležitost dostat se blíž k Devonovi Salazarovi. Devon Salazar byl spolumajitelem firmy Salazar Media a měl na starosti marketing a provoz sociálních médií při slavnostním znovuotevření ranče Mesa Falls. Dostat se blíž k Devonovi byl jediný důvod, proč potřebovala tuhle práci za každou cenu získat. A nikdy by ji nedostala, kdyby jakýmkoliv způsobem připomínala ženu, kterou bývala: Georgianu Fuentesovou.

Regina rychle dokončila přípravy, vyvedla obě zvířata ze stájí a nasedla na svého koně, zatímco druhého vedla vedle sebe. Už dříve si zjistila, že Devon má jednání v hlavní budově, a tak doufala, že ho přesvědčí, aby tam s ní dojel na koni. Jenže si musí pospíšit.

Popoháněla hnědočerveného mustanga k rychlejšímu kroku a brzy nechala hlavní budovy ranče za sebou. Majitelé ranče přidělili Devonovi dvoupokojovou chatku sice na vzdáleném konci pozemku, ale zato přímo nad řekou Bitterroot s nádherným výhledem do členité krajiny. Regina se na svoji práci tady pečlivě připravovala a mapu pozemku měla dokonale nastudovanou. Věděla o všech budovách i o dalších zajímavostech. Soustředila veškerou svoji energii na to, aby tady mohla být, protože to byla v tuhle chvíli její jediná možnost, jak zjistit vše o Salazarových dědicích.

Zajímalo ji, kolik toho Devon ví o knize, kterou vydal před osmi lety jeho zesnulý otec. Vyšla sice pod pseudonymem, jenže autor v ní uveřejnil příběh, kvůli kterému se jí život převrátil vzhůru nohama. Minulý týden zaslechla náhodně rozhovor Devona s nevlastním bratrem Marcusem. Říkal, že o knize nic neví, jenže Regina tomu, co řekl Marcusovi, nepřikládala žádnou váhu, protože díky svým pátráním už taky věděla, že bratři se nemají zrovna v lásce a nedůvěřují si, i když mají společnou firmu.

Ona sama odhalila identitu autora teprve nedávno, a to jen díky tomu, že si zaplatila soukromého detektiva. Bohužel to bylo dva měsíce po smrti Alonza Slazara. Nezbývalo jí nic jiného, než svoji touhu po pomstě přenést z otce na syny. Ani na chvilku nepochybovala o tom, že otcovo rozhodnutí zveřejnit tajemství její rodiny bylo motivováno finančním ziskem, z kterého bratři jistě profitovali.

Když sjela z cesty na zkratku vedoucí k Devonově chatce, začaly se na zem snášet sněhové vločky.

Za daných okolností byla ráda, že vzhledově ani v nejmenším nepřipomíná ženu, kterou bývala, blonďatou a naivně vypadající Georgianou Fuentesovou. Devon by ji mohl poznat jako jednu ze skutečných postav, o kterých jeho otec psal. Po zveřejnění knihy a odhalení skandálního příběhu se její fotky objevovaly často v hollywoodském bulvárním tisku.

Od té doby však díky stresu výrazně zhubla. Taky hodně cvičila, protože jí to pomáhalo ventilovat frustraci, takže teď měla krásnou štíhlou postavu, která ani zdaleka nepřipomínala zaoblené tvary, jaké mívala. K její přeměně přispěla i dopravní nehoda. Když ji zase jednou pronásledovali paparazzi, nabourala tak nešťastně, že musela podstoupit plastickou rekonstrukci obličeje. Změnu vzhledu završila před šesti měsíci, kdy si ustřihla dlouhé blonďaté vlasy na délku mikáda a obarvila je na čokoládově hnědou. Tak se definitivně zbavila jakékoliv podobnosti se ženou, jakou bývala.

Devon ani nikdo jiný tady nemohli tušit, že kdysi bývala rozmazlenou dědičkou poměrně slavného hollywoodského herce. Ten ji i její matku rázně vyškrtl ze svého života, když po vypuknutí skandálu spojeného s vydáním knihy a rozkrytím skutečných postav zjistil, že Georgiana není jeho dcera. Regina zažívala těžké období a musela dokonce podstoupit psychoterapii, aby se dokázala vyrovnat s tím, že ze dne na den ztratila rodinu, přátele a svůj dosavadní život. Byla navíc plná zlosti, které se nedokázala vlastními silami zbavit. A taky si tehdy uvědomila, že musí nejdřív pochopit, co se stalo, jaký měl někdo důvod jí ublížit a připravit o dosavadní způsob života, srovnat se s tím, a pak teprve začít znovu žít.

Potřebovala vědět, jestli to byli nevlastní bratři Devon a Marcus Salazarovi, kdo shrábl zisky z knihy, za kterou ona tak bolestně zaplatila.

Když před sebou zahlédla chatu, ve které Devon bydlel, zpomalila oba koně a narovnala se v sedle. Potřebovala se soustředit na setkání s mužem, který pravděpodobně založil svoji úspěšnou firmu na jejím neštěstí. Je to nepřítel.

Musela si to pořád opakovat, protože ji zaskočilo, že Devon Salazar je mimořádně hezký chlap. Před dvěma dny, když s ním mluvila o možnosti vyjížďky, s ní jednal přátelsky a vstřícně.

Jeho blízkost jí deptala, ale nesměla to dát najevo. Pokud chce zjistit pravdu, musí zůstat pevná.

„Ty odjíždíš?“ Devon stál v obývacím pokoji své chatky a díval se na nevlastního bratra Marcuse. Nemělo by ho to překvapit. Kdy naposledy měli oni dva na něco stejný názor?

Sešli se na ranči jen proto, aby splnili přání otce, které vyslovil krátce před smrtí. Ačkoliv řídili společnou firmu, každý z nich pracoval na jiném pobřeží, Devon v New Yorku a Marcus v Los Angeles. Devon předpokládal, že otec chtěl, aby spolu strávili nějaký čas na jednom místě, aby se pokusili víc se poznat a sblížit, a taky aby se dohodli na budoucnosti společnosti Salazar Media. Ani jeden z nich však netušil, že jim otec tady nechal kostlivce ve skříni, což objevili v jeho dokumentech, které pro ně nechal u současných majitelů ranče.

„Vím, že se to teď moc nehodí,“ připustil Marcus. Přecházel netrpělivě po obýváku. Na sobě měl tmavomodrý oblek, na hlavě sluneční brýle, a jedině vlněná šála uvázaná kolem krku svědčila o tom, že vzal na vědomí náhlý pokles teploty v Montaně. Nicméně ani po dvaceti minutách uvnitř chatky si ji neodložil. „Ale já a Lily jsme připravili detailní rozpis toho, co je na tu zahajovací slavnost potřeba udělat. A jediné, co musíš udělat ty, je, že to zrealizuješ.“

Devon se díval na hustě zalesněný svah za oknem a ze všech sil se snažil nerozčílit a zůstat klidný.

„Jediné, co musím udělat, je to zrealizovat?“ zopakoval a nespouštěl oči z mohutných borovic za okny. Devon nebyl zvyklý pracovat na zakázkách pro klienty ve stresu. Navíc většina ze šesti majitelů ranče na něho byla už teď naštvaná, protože přijel o týden později než Marcus, čímž se práce na přípravě znovuotevření přece jen trochu zpozdily. „Zatímco ty a Lily si budete užívat cestování po Evropě?“

Marcus se zamiloval do Lily Carringtonové, vedoucí organizačního oddělení firmy Salazar Media. Devon ji poslal místo sebe na ranč, aby Marcusovi pomáhala, zatímco on hledal nějakou soukromou detektivní kancelář, která by jim pomohla rozkrýt otcovu záhadnou minulost. Proto přijel na ranč později. Nevadilo mu, že v sobě našli zalíbení, ale nedovedl si představit, jak to tady zvládne bez dvou klíčových lidí. Šlo o náročnou práci pro významné klienty, tudíž si nemohli dovolit žádné selhání.

„My jsme to všechno připravili, teď je řada na tobě,“ zopakoval mu Marcus klidně, bez obvyklého podráždění. Možná mu zamilovanost svědčí. „Kromě toho doufám, že tenhle výlet skončí svatbou,“ přidal naprosto šokující oznámení.

Devon věděl, že Lily měla dlouhý, ale problematický vztah se svým bývalým snoubencem. Věděl, že tohle je to nejlepší, co ji v tuhle chvíli potkalo. Vztek z něho pomalu vyprchal. To, že on a Marcus spolu nevycházejí zrovna dobře, nemusí znamenat, že je Marcus špatným partnerem pro Lily. Určitě si přál, aby Lily byla šťastná, no a proč ne i Marcus?

„Už jsi ji požádal o ruku?“

Marcus potřásl hlavou. „Ne. Chystám to jako překvapení do Paříže.“

„To je skvělý nápad.“ Je zvláštní, že ani společné podnikání, ani společný otec je nikdy nespojili, ale kdyby si Marcus vzal Lily, mohlo by to jejich vztahu prospět. „Lily si zaslouží jen to nejlepší.“

„Já vím.“ Marcus se podíval Devonovi do očí, ale pak pohledem uhnul. „Říkala, že už roky neměla dovolenou. A taky si zaslouží, aby se o ni někdo trochu staral.“

Tohle Devon věděl taky. Lily vyrůstala v rodině svých bohatých prarodičů a pracovala tvrdě na tom, aby si zasloužila vše, co pro ni dělali. Jejich zázemí nebyla zase až tak rozdílná, protože Devonova matka se s ním vrátila ke své bohaté rodině po té, co ji krátce po Devonově narození Alonzo Salazar opustil.

„Platí,“ odsouhlasil nakonec Marcusův plán. Najde způsob, jak tu zahajovací akci zvládnout. Pro začátek by si mohl najmout víc lidí. „Ale uvědomuješ si, že největším problémem v tuhle chvíli není zahajovací ceremoniál? Jestli se provalí nějací kostlivci v souvislosti s tou otcovou knihou, mohl by z toho být pěkný skandál.“

Dohadování o budoucnosti firmy Salazar Media a o tom, kdo v ní bude mít rozhodující slovo, musí teď počkat.

„Jenže teď o tom zatím nikdo neví. Jestli se to tajemství nějak provalí, budeme se tím zabývat, až to přijde,“ ujistil ho Marcus a zároveň se při tom podíval na hodinky. „Už musím jít. Vyzvednu Lily a jedeme na letiště. Odlétáme dneska odpoledne.“

Nedal Devonovi čas, aby vyjádřil své obavy týkající se záhad spojených s knihou. Musel si přiznat, že Marcus připravil zahajovací slavnost a dojednal většinu věcí s majiteli, takže si svoji úlohu splnil. Teď je opravdu na Devonovi, aby to dotáhl do konce. Navíc musí najít způsob, jak zabránit tomu, aby jakékoliv odhalení kolem otcovy knihy zruinovalo všechno, co dosud vybudovali.

„Hodně štěstí,“ popřál Marcusovi a podal mu ruku.

Marcus na chvilku zaváhal, ale pak ji pevně stiskl. „Děkuju. A možná by ses měl pohnout, jestli chceš stihnout jednání s Westonem Riverou. Je už skoro poledne.“

Devon si zastrčil telefon do kapsy a zamířil k věšáku, aby si oblékl černou parku. „Nebudu tě s ničím otravovat, pokud to nebude nezbytně nutné.“

„Můžu tě tam odvézt, jestli chceš –“

„Není potřeba.“ Hlavní budova byla opačným směrem, než kde bydlel Marcus. „Ty jsi odvedl kus práce, abychom si udrželi tyhle prestižní klienty, tak já udělám zbytek toho, co je potřeba.“

Marcus přikývl a vyšel ven. Otevřenými dveřmi pronikl dovnitř studený vzduch.

Devon zavřel laptop, vzal si čepici a rukavice a hlavou se mu začaly honit myšlenky, jak to zařídit, aby mohl pracovat na zahajovací slavnosti a zároveň pátrat po otcově minulosti. Neřekl totiž Marcusovi nejdůležitější důvod, proč si nemůže dovolit v následujících dvou týdnech žádný skandál ohledně otce. Devonova matka si má o Vánocích brát známého bankéře, což bude významná společenská událost. Konečně našla toho pravého a byla šťastná a Devon by nesnesl, aby na ni dopadly stíny z otcovy minulosti.

Možná je zbytečné se tím trápit, když Alonzo udržel svoje tajemství pod pokličkou celých osm let. Ale instinkt Devonovi napovídal, že s otcovou smrtí se mohlo všechno změnit.

Dokumenty, které Alonzo nechal synům tady na ranči, obsahovaly řadu detailů. Pod pseudonymem A. J. Sorensen vydal totiž knihu, která se stala bestselerem, protože v ní odhalil hollywoodské skandály, ani ne tak finanční, jako vztahové. Rok po vydání objevili bulvární novináři z Beverly Hills skutečné osoby skrývající se za postavami knihy a řadě lidí to způsobilo velké problémy. Mimo jiné to znamenalo konec jednoho slavného hollywoodského manželství včetně vydědění dcery.

Devon si natáhl na uši šedou vlněnou čepici a otevřel dveře právě ve chvíli, kdy sněžení výrazně zhoustlo. Mezi vločkami zahlédl ženu na koni blížící se k jeho chatce. Kovbojský klobouk měla stažený hluboko do čela a i přes hustý sníh v ní Devon poznal průvodkyni, která pracovala na ranči Mesa Falls. Oslovila ho přede dvěma dny, aby mu nabídla, že ho provede po ranči. V jiné situaci by nabídku s radostí uvítal, jenže se obával, že v návalu práce na něco takového nebude mít čas.

Ačkoliv musel přiznat, že ho Regina Floresová zaujala. Všiml si jejích hlubokých šedých očí a tmavých vlasů. Vyvolávala dojem inteligentní, i když nepřístupné ženy, ale jen do chvíle, než se usmála. To byla jiná káva, dokonce si na chvíli dovolil nepatřičné myšlenky. Dneska měla na sobě černý plášť splývající přes koňské sedlo a kolem krku jí vlála fialová šála. Držela za uzdu druhého koně.

„Dobrý den, pane Salazare.“ Usmála se na něho a nechala koně, aby došel až ke dveřím chatky.

Nebyl mužem, který by se nechal snadno zaskočit fyzickou krásou, ale na téhle ženě ho cosi přitahovalo, i když intuice vysílala varovné signály. Možná to bylo tím, že hodně dlouho s nikým nespal, protože vedení společnosti mu zabíralo většinu času a energie. Na nic jiného, kromě pár příležitostných setkání během posledních dvou let, neměl čas.

„Dobrý den.“ Sestoupil ze schůdku na zem do vrstvy čerstvého sněhu. „Říkejte mi, prosím, Devone.“

Její mustang pokýval hlavou a zamával ocasem. Devon k němu přistoupil, aby ho pohladil po krku. Lepší bude dívat se do očí koně než jezdkyně.

„Vím od pana Rivery, že s ním máte schůzku, tak mě napadlo nabídnout vám projížďku. Hlavou ukázala na koně za sebou. „Nutmeg je osedlaná a připravená vyjet, jestli chcete.“

„Vy jste jela celou tu cestu sem jenom proto, abyste mi nabídla možnost se projet?“ Pohledem sklouzl na stehna v džínsech a pak se odvážil podívat, jak se tváří. Je možné, že by Regina Foresová cítila vůči němu totéž, co cítí on v její blízkosti?

Tahle myšlenka ho potěšila.

„Na dnešek jsem neměla žádné plánované vyjížďky a oba koně potřebují trochu protáhnout, takže moje nabídka není zase až tak nezištná, jak by se mohlo zdát.“ Usmála se spíš omluvně. „Musela jsem vzít Nutmegu ven tak jako tak.“

Možná říkala pravdu.

Ale možnost, že by o něho projevovala osobní zájem, byla daleko lákavější. Zvláště tento týden, kdy musí věnovat veškerou energii práci. Nakonec usoudil, že to není tak špatný nápad trochu si zpříjemnit povinnosti.

„Abych řekl pravdu, budu vděčný za společnost,“ připustil nakonec a natáhl ruku, aby si od Reginy převzal koňské otěže.

Regina se na něho podívala s úsměvem, který se ale pomalu začal vytrácet, když jí došlo, co mezi nimi probíhá.

„Potřebujete pomoct?“ zeptala se ve chvíli, kdy už se téměř usazoval do sedla.

„To je v pořádku.“ Přiměl Nutmegu udělat dva kroky, aby se dostal vedle Reginy.

Dost blízko, aby se jí mohl dotknout.

„Jak myslíte.“ Těkala pohledem neklidně kolem, jako by si nebyla jistá, kam se dívat. „Jenom nezapomeňte, že někteří naši koně jsou trochu živější. Doporučuju vždycky se nejdřív seznámit s jejich rozmary.“

„A je v tomhle případě něco, co bych měl vědět?“ Daleko raději by se dozvěděl víc o krásné průvodkyni než o své kobylce.

„Je zvyklá nechat se vést.“ Regina se zavrtěla v sedle a její kůň poodstoupil na krok od jeho. „Bude pro ni přirozenější, když ji povedu já.“

„Dobře,“ souhlasil a rozevřel dlaň, ve které dosud držel otěže, aby jí je předal. „Ale protože já jsem většinou rád ve vedení, příště mi klidně připravte nějakého odvážnějšího koně.“ Nechal slova viset ve vzduchu a o nepatrný kousek se k ní přiblížil. „Mám rád výzvy.“

Regina zadržela dech, ale pak s úlevou vydechla, což byl pro něho jeden z nejhezčích zvuků, jaký poslední dobou slyšel.

A navíc se měl na co těšit v tom šíleném týdnu, který měl před sebou. Regina Floresová bude příjemným ženským rozptýlením, když kvůli návalu práce neví, kde mu hlava stojí.

Vzpamatuj se.

Regina si v duchu spílala za to, že shledává muže, který má být jejím nepřítelem, hodně přitažlivým.

Devon byl vysoký, štíhlý a svalnatý. Byl oblečený do černých džínsů a černé parky, tmavé vlasy mu zakrývala pletená lyžařská čepice, což dalo vyniknout tmavému obočí a zeleným očím. Byl hezký a přitažlivý, navíc ji bedlivě pozoroval. Nezdál se být mužem, který se ohlédne za každou ženou, kterou potká. Ale Regina u něho vycítila nefalšovaný mužský zájem.

Pobídla svého koně do kroku. Zvuk kopyt tlumila vrstva čerstvě napadaného sněhu. Zvedl se vítr a poletující vločky ji šimraly na tvářích. Byla vděčná za jejich chladivý dotyk, který tlumil její rozpálenou tvář.

Musí se vzpamatovat.

Pracovala příliš tvrdě na tom, aby se dostala do jeho blízkosti, nemůže si to teď pokazit. Jediný důvod, proč si s ním chtěla vyjet na koni, byla možnost promluvit si s ním. Získat si jeho důvěru. Jenže místo toho si uvědomovala, jak podivně reaguje na jeho přítomnost.

Cítila čistou fyzickou přitažlivost.

Bylo by to dost znepokojivé, i kdyby to bylo jednostranné. Ale Devonova poznámka o výzvách se nevztahovala jenom na koně.

Pomalu vydechla a přiměla se soustředit na záchranu času, který bude s Devonem. Jeho mladší bratr a společník ve firmě Marcus dneska odjíždí s Lily Carringtonovou. Mladí lidé se do sebe zamilovali a trávili spolu většinu času tady, takže Regina neměla příležitost se k Marcusovi dostat.

Devon je její poslední šance zjistit, jak moc toho Salazarova rodina ví o té knize. Dokonce riskovala prozrazení a před pár dny tajně vyslechla rozhovor obou bratrů, z něhož vyplynulo, že si příliš nedůvěřují, ačkoliv spolu podnikají.

Mluvili tak, jako by o otcově knize dosud nevěděli. Ale co když jeden z nich, nebo dokonce oba, lhali?

Jedna věc byla jistá. Nezjistí nic, pokud se nepokusí poznat Devona lépe.

Zpomalila krok svého koně a počkala, až byli zase blízko u sebe. Všimla si, že jí ponechal vedení.

„Jezdíte hodně dobře,“ poznamenala a dovolila si podívat se na něho. Jeli teď podél řeky Bitterroot. „Vyrostl jste někde u koní?“

Rozhlédl se po zasněžených polích, po kterých běželo stádo srnek směrem k houštinám.

„Ani ne. Měl jsem ve škole spolužáka, který žil v Kentucky na koňské farmě. Byl jsem u něho několikrát na letních prázdninách.“ Ukázal rukou směrem k lesu, kde zmizely srnky. „Podívejte, ten koloušek si chce hrát.“

Koloušek opravdu vyhopsal z lesa a pobíhal po zasněženém poli. Pak to ale vzdal a zaběhl taky do lesa. Uvědomila si, že se usmívá stejně jako Devon.

„Teď, když vím, že jste dobrý jezdec, budu se víc snažit, abych vás vzala na dlouhou vyjížďku po ranči, dokud tady budete.“

Rozhodla se, že trocha flirtování neuškodí. „Musíte mít přece chuť vidět, kam až ranč sahá, když připravujete to slavnostní otevření.“

„Ano, to mám.“ Podíval se na ni s vážným výrazem ve tváři. „Ale jenom pokud budete mojí průvodkyní.“

Rozbušilo se jí srdce. Pořád si musím připomínat, že je můj nepřítel, napomínala sama sebe.

Stiskla pevně rty. Soustřeď se.

„Domluveno.“ Přinutila se k úsměvu, ale to už se před nimi objevila hlavní budova. „Řekněte si kdy. Já sama potřebuju víc jezdit, abych to tady lépe poznala před tím, než se ranč otevře firemním klientům.“

„A co zítra dopoledne?“ Když mluvil, dělal se mu u pusy obláček páry. „Můžu si to zařídit a strávit den poznáváním okolí.“

„Skvělé.“ Bude tak mít Devona pro sebe. Určitě se dozví něco o jeho otci, a jaký vztah měl s mužem, který zneužil tajemství její rodiny a vydělal na tom jmění. „Mám vás přijet vyzvednout k vaší chatce?“

„Přijdu do stájí.“ Navedl Nutmegu na cestu k hlavní budově. „Pomůžete mi vybrat správného koně.“

„Jistě.“ Napadlo ji, že možná ví o koních víc než ona. Ve snaze získat tuhle práci musela hodně nadsazovat v tom, co všechno umí. „Můžeme požádat v kuchyni, aby nám připravili balíček k obědu, jestli si myslíte, že zůstaneme venku déle.“

„Určitě,“ přikývl Devon. „Měl jsem toho hodně na práci, když jste prve přišla s nápadem na vyjížďku, ale zítra se vám budu plně věnovat.“ Zastavil koně a přejel Reginu pohledem. „Vlastně se na to těším.“

Dívala se na něho o chvilku déle a snažila se pochopit, co se to mezi nimi děje. A ignorovat to, že ji přitahuje.

„To zní dobře,“ řekla nakonec, protože chtěla být zdvořilá. Profesionální. Přátelská.

Seskočil z koně a zamířil k hlavní budově, kde měl domluvenou schůzku. Nechal na Regině, aby odvedla Nutmegu zpátky do stájí. Dívala se za ním, jak se vzdaluje a nechává za sebou v čerstvém sněhu černé stopy.

Na zítřek jí slíbil ničím nerušenou pozornost. To by jí mohlo pomoct v pátrání po tom, jestli Salazarovi potomci vědí o otchových aktivitách. Ale taky jí dal jasně najevo, že mu není lhostejná, což věci značně komplikuje. Nevadilo jí, že ho podvádí, pokud jde o její totožnost, ale nechtěla zneužívat vzájemnou přitažlivost.

Bude muset najít způsob, jak získat odpovědi, které potřebuje, aniž by mu podlehla.

Strávila s ním možná pouhých deset minut, ale i tak věděla, že to nebude snadné. Jenže selhání si nemůže dovolit. A co kdyby vyšlo najevo, že Devon Salazar získal finance právě z té knihy, která jí zničila život? Pak za to zaplatí.

DRUHÁ KAPITOLA

Regina zůstala vzhůru dlouho do noci, a přesto se ráno probudila brzy. Chtěla se ujistit, že je na Devona dobře připravená. Nastudovala si všechno, co by mohla potřebovat na projížďku: předpověď počasí, zajímavá místa na cestě, rostliny i zvířata. Rovněž strávila nějakou dobu tím, že si opakovala podrobnosti své nové identity, aby omylem neprozradila něco ze života bývalé Georgiany.

Právě ve stáji kontrolovala mapu na svém telefonu, když se objevil Devon.

„Dobré ráno.“ Hluboký mužský hlas ji zahřál u srdce ještě dřív, než se otočila a uviděla ho stát ve vchodu do stájí.

Natahoval si kožené rukavice a v džínsech, černé bundě z ovčí kůže a ve vysokých botách vůbec nenaplňoval představu úspěšného manhattanského podnikatele. Regina se narovnala a strčila si telefon do kapsy teplé bundy.

„Dobré ráno, Devone.“ Přinutila se k úsměvu, přestože byla napjatá a nervózní. „Jste připravený na vyjížďku?“

„Už se moc těším.“ Přejel ji očima a vešel dál do stáje. „Doufám, že vám nebude vadit, že jsem si dovolil udělat malé úpravy v tom, co jste objednala k obědu v kuchyni.“

Zvedl ruku, ve které držel úhledně zabalený a poměrně objemný balík, kterého si Regina až dosud nevšimla.

„Perfektní.“ Měla v úmyslu zastavit se v kuchyni, až budou odjíždět. Otevřela jednu sedlovou brašnu. „Můžete to dát sem.“

Stál od ní pár centimetrů a vytvářel tak bariéru před chladným vzduchem, který sem proudil zvenku.

Voněl po mýdle a borovicích, ale byla by raději, kdyby si to neuvědomila. Devon poodešel od klisny Appaloosy.

„Vidím, že jste mi dneska osedlala jiného koně.“ Poplácal klisnu po krku, zatímco Regina zapínala řemínek na brašně.

„Vím, že jste chtěl nějakého živějšího. Váš bratr si oblíbil Evangelinu,“ řekla schválně, jako by nevěděla nic o jejich nepřátelství. „Napadlo mě, že by se vám mohla taky líbit.“

Rozesmál se a vydal se i s koněm ven ze vrat. „Marcus a já se zřídkakdy na něčem shodneme, ale za to tahle Evangelina přece nemůže.“

Za chvíli už byli na hřbetech koní a za tlumeného klapotu kopyt odjížděli od stájí. Regina nastavila obličej padajícímu sněhu a bez ohledu na svého společníka si užívala svěží čerstvý vzduch a výhled do krajiny. Bylo pro ni těžké se za stávající situace v jeho přítomnosti uvolnit. Musela mít pořád na mysli, že potřebuje zjistit co nejvíc o jeho spojení s otcem a s knihou, která jí zničila život. Ale přinejmenším jí poznámka o Marcusovi otevřela možnost mluvit o jeho rodině.

Cítila, jak ji v mrazivém vzduchu štípou tváře. Začala tím, že mu poskytla nejzákladnější informace o ranči Mesa Falls, hlavně pokud jde o rozlohu a rozložení pozemků. Vynechala informace o majitelích, protože předpokládala, že o nich Devon všechno ví.

„Už jste se seznámila se všemi majiteli?“ zeptal se Devon, když jeli po stezce vedoucí je dál od údolí řeky Bitterroot.

„Ještě ne.“ Ve skutečnosti vůbec nechápala, jak jsou majetnické vztahy ve firmě rozloženy. Většina rančů totiž byla buď v rukou jedné rodiny, nebo ji řídil většinový vlastník. Ale ranč Mesa Falls vlastnilo šest přátel, u nichž šlo těžko poznat, v jakém jsou vztahu a jak mají mezi sebou vlastnictví rozdělené. „Setkala jsem se jen s Westonem Riverou, který tu tráví většinu svého času a dohlíží na chod ranče.“ Ukázala rukou dopředu k místu s vykácenými stromy. „Tamhle odsud uvidíme jeho dům.“

„Už jsem u něho byl. Minulý týden pořádal u sebe doma přivítací večírek, kde jsem taky potkal několik dalších majitelů.“ Dneska se zdál být Devon ve větší pohodě než předcházející den, přestože kobylka, kterou mu vybrala, byla mnohem živější.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Nepřítel milencem?.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.