David Drábek

Petr Pan a Oceán naděje

Za podpory Ministerstva kultury ČR vydal Filip Tomáš — Akropolis

(5. května 1338/43, 140 00 Praha 4,

www.akropolis.info)

v roce 2020 jako svou 421. publikaci

Ediční příprava a doslov Lenka Jungmannová

Redakce Jakub Říha

Obálka Martin Pecina (www.book-design.eu)

ePUB a MOBI Stará škola (staraskola.net)

Vydání první

ISBN 978-80-7470-334-8 (MOBI)

ISBN 978-80-7470-335-5 (ePUB)

© David Drábek, 2020

© Editor Lenka Jungmannová, 2020

© Graphic & Cover Design Martin Pecina, 2020

© Filip Tomáš — Akropolis, 2020

Elektronická podoba knihy www.palmknihy.cz a www.kosmas.cz.

www.eshop.akropolis.info

Obsah

1. Petr Pan a Oceán naděje

2. Redakční poznámka

Petr Pan a Oceán naděje

V úctě k dílu J. M. Barrieho L. P. 2020

„Na ničem, co se stane po dvanáctém roce našeho života, už moc nezáleží.“
— J. M. Barrie

Osoby

Nana, psí chůva

Tatínek Darling

Maminka Darlingová

Wendy, jejich dcera

Míša, jejich syn

Petr Pan

Zvoněnka, víla

Kapitán Hák

Piráti:

Bill Krčma

Čahoun

Šmik

Mamlas

Jezebel, mořská panna

Strohý Monzun, náčelník indiánů

Lilie Tygrovitá, jeho dcera

Ztracení chlapci:

Trumpetka

Drobek

Kudrnka

Zoubek

Hieronymus, krokodýl

1. Nana

No tedy začíná to pěkně — na předscéně stojí veliký pes. A nechtějte po mně vědět rasu, neboť jsem se ho tak lekl, že jsem skoro zapomněl, že píšu jeho příběh. Asi to bude ten největší foxteriér, jakého jste kdy viděli. Představte si Dášeňku Karla Čapka krmenou od narození po dobu sedmi let steroidy a vtipnou kaší. Ten pes navíc mluví lidskou řečí a umí být ironický, což malým pobudům v hledišti a jejich doprovodu… (Opravdu to bude pro děti? Skoro jsme vchod do ABC nenašli! Kde ten náš mameluk zapomněl čepici? Snad v tom hraje Březina. Hudba Král, to se dalo čekat. Ale Jiřina to doporučila, tak uvidíme.) …zřejmě vezme vítr z plachet. A dost o plachtách, těch si ještě užijeme habaděj… Ne habaděj — habakuk!

Nana No, jsem mluvící pes, ano. A mluvím opravdu dobře. Umím říct i „ř“, což ne všichni z vás dokážou. No vy, ano, ale vy jste maminka. Jsem dětská chůva. A jsem velmi důsledná a nesnesu lajdáctví a neposlušnost. Rozumíme si, mládeži? Jak někdo zazlobí, kousnu ho. Všem grázlíkům chci vzkázat toto: husy jsme spolu nepásli. Pocházím totiž ze starých časů, kdy se husy pásly. Dnes byste řekli: pokémony jsme spolu nelovili. (Postaví se na zadní) Představení bude dlouhé. Rodina mého pána, který se jmenuje Darling, prchá na lodi z Evropy do Ameriky. Ne, neutíkáme před draky ani démony, prcháme před španělskou chřipkou. „Děti se musejí konečně nadechnout,“ prohlásila maminka Darlingová a v tom já s ní naprosto souhlasím. Pojďme tedy na palubu a do kajut, svezete se s námi. A prosím vás, před mojí rodinou nemluvím lidskou řečí, ale psí, ano? Neprozradíte mě, že ne? Já vím, že prozradíte, ale pan Darling je zaměstnanec pojišťovny, ten vám historky o psech mluvících lidštinou neuvěří.

2. Na palubě

Nana se prosmýkne za oponu. Ta se posléze otevírá a všichni v hledišti si přidrží klobouky, čepice, tupé a pytlíky s větrovými bonbóny — na jevišti se totiž dmou vlny oceánu a na nich obrovitá loď! Sledujeme palubu zhusta skrápěnou sprškami slané vody. A díky šikovnosti pana scénografa můžeme nahlížet i do kajut v podpalubí. Jako na dlani máme kajutu rodiny Darlingových. Vidíme Nanu ležící na rohoži a střežící dvě dětská lůžka. Wendy a její mladší bratr Míša spí ukolébáni Atlantikem. Maminka Míšovi zasouvá neposedné chodidlo pod deku. Vstoupí tatínek Darling. Vysoký a poněkud upjatý muž. Podává manželce kalíšek s čajem. Ta jej s prstem na ústech vyzve k tichosti a oba opustí kajutu a vyjdou si vypít svůj nápoj na palubu. Všude panuje soumrak a zní nárazy lodního kýlu do vodních spoust.

Maminka Jaký svěží vzduch. Snad jsme nechali tu nákazu za sebou.

Tatínek Jen ti cestující se mi nelíbí.

Maminka Jsi zbytečně podezíravý. Všichni prchají před hrůzou a nemůžou se tvářit lehkovážně, když zažili tak těžké věci. Co blízkých asi ztratili, kolik oblíbených míst museli opustit.

Tatínek Nejvíc je mi podezřelý tamhleten černovlasý mladík. Ten v tom perfektním obleku.

Po palubě se potulují nazdařbůh hloučky cestujících. Pohled pana Darlinga spočinul na černovlasém mladém muži s uhrančivýma očima a strojenými, až obsedantními pohyby.

Maminka Je to velký fešák.

Tatínek Vážně? Neřeklas mi, že tihle černovlasí divousové jsou tvůj typ.

Maminka Však nejsou.

Tatínek Nevěřím ti. Moje jistoty vzaly za své. Jsem zrzavý a nemám tak souměrné zuby.

Maminka Ronalde, přestaň. Ten mladík má sice nepopiratelnou jiskru, ale cítí se očividně nesvůj a jako by prchal před neblahým údělem.

Tatínek Psst, jde sem.

Mladík dojde k manželům.

Kapitán Hák Dobrý večer. Velmi mne brní v pravé ruce. Nejspíš počínající revmatismus. Snad se tu nenakazíme, sešla se tu prapodivná cháska.

Mladík odkráčí.

Tatínek Zblízka není tak hezký, že?

Maminka Obávám se, že naší Wendy by se líbil.

Tatínek (vyjekne) No to snad ne!

Maminka Nemusíš hned tak žárlit.

Tatínek Nežárlím — vykadil se na mě racek!

Paní Darlingová se od plic rozesměje.

A trefil i můj čaj! (S pohledem k nebi) To mám za to pozdě odevzdané daňové přiznání?!!

Maminka Na, vypij si můj.

Dole v kajutě Nana nastraží uši a začne vrčet a štěkat.

Slyšíš to? Nana. Něco se děje.

Tatínek Ale nic se neděje. Jenom na sebe poutá pozornost. Měli bychom mít lidskou chůvu. Jdu ji odvést, ať nevzbudí děti.

Pan Darling připne dole v kajutě Naně vodítko a táhne ji pryč. Nana se vzpouzí, má děsivou předtuchu, ale nemůže promluvit lidskou řečí. To by pan Darling do smrti smrťoucí nepobral.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Petr Pan a Oceán naděje.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.