David Drábek

Elefantazie

Za podpory Ministerstva kultury ČR vydal Filip Tomáš — Akropolis

(5. května 1338/43, 140 00 Praha 4,

www.akropolis.info)

v roce 2020 jako svou 421. publikaci

Ediční příprava a doslov Lenka Jungmannová

Redakce Jakub Říha

Obálka Martin Pecina (www.book-design.eu)

ePUB a MOBI Stará škola (staraskola.net)

Vydání první

ISBN 978-80-7470-328-7 (MOBI)

ISBN 978-80-7470-329-4 (ePUB)

© David Drábek, 2020

© Editor Lenka Jungmannová, 2020

© Graphic & Cover Design Martin Pecina, 2020

© Filip Tomáš — Akropolis, 2020

Elektronická podoba knihy www.palmknihy.cz a www.kosmas.cz.

www.eshop.akropolis.info

Obsah

1. Elefantazie

2. Redakční poznámka

Elefantazie

Muzikál ohavné krásy z roku 2016

„Chybějícím vývojovým článkem mezi zvířaty a skutečnou lidskou bytostí jsme s největší pravděpodobností my.“
— Konrad Lorenz

Aktéři

Dr. Frederick Treves

Dr. Howard Reinhold

Joseph Merrick

„Trojnoh“ Franko Lentini

Samira

Róza Blažková

Josefína Blažková

Moyzess

Móhandás Karamčand Gándhí

Lady Cothemradeová

Ann Trevesová

Kasturba Gándhíová

Eleanor Merricková

Chlapec v obludáriu

Návštěvníci obludária

Pravdička

Prostranství před obludáriem, časné ráno, úklid odpadků. Zápach kolomazi a rybiny se táhne od Temže. Otrhaní poklízeči vymetají z temných koutů pozůstatky včerejší návštěvy Reinholdova obludária. Londýnské intro zpestřené o tanec s košťaty a napichovacími tyčemi. Ve finále vchází na scénu Howard Reinhold, což je zavalitý rádoby elegán se dvěma žulovými mechanismy namísto očí. Jediný skutečný záporák celého kusu. Nanáší si brilantinu na vlasy, ukončí show metařů.

1. Atrakce šokující Londýn aneb Kam zmizela Molly, nejtlustší žena světa?

Reinhold (do publika) Chci, abys mlčela. A ty taky. Držte chlebárny a žasněte. Teda pokud máte peníze. Vy ostatní tu neočumujte a vysmahněte. A vy kapsáři, vidím vás a uřežu vám hnáty. Uřežu vám hnáty, dám je sežrat psům a místo těch hnát vám přišiju prasečí pracky s kopýtkama. Byl jsem totiž chirurg, víme? Ale vykvajznul jsem se na to — proč léčit budoucí mrtvoly? Otvíráme za dvacet šest minut!

Jeden metař, střapatý kluk kolem dvanácti, se nepozorovaně proplíží dovnitř zábavní atrakce. A ta se nám začne před očima skládat jako leporelo. Jako stavebnice se stavějí klece, výběhy i nuzné zatuchlé boudy stlučené z prken. Obludárium ožívá svými obyvateli. Před chlapce přikluše muž se třema nohama. Působí noblesně, skoro jako nějaký lord. Nemít zkažené zuby a livrej umazanou od bahna, mohl by patřit do nóbl společnosti.

Trojnoh Copak tu děláš, kluku? Něco ti přebývá, nebo chybí?

Chlapec Cože?

Trojnoh Jsi zrůda? Zapni mi frak.

Jakmile chlapec vztáhne třesoucí se ruce k prvnímu knoflíčku, vyskočí odkudsi jako kočkovitá šelma Samira. Chlapec s ní v tu ránu zápasí v klubku vlastních vychrtlých paprček a její vířící srsti. Samira má celý obličej porostlý chlupy a výrazné špičáky. Ty ochotně cení prakticky na každého.

Samira Co tady chceš, smrade?

Chlapec Já jen…

Samira Co?

Chlapec Podívat se…

Samira Co za to? Malíček? Nebo mi šáhni na prsa a necháš mi tu celou dlaň… Nebul.

Trojnoh Samiro…

Samira Nesnáším je. Nenávidím.

Trojnoh Je to smrkáč.

Samira Chtěla bych je jíst, opravdu.

Trojnoh Vždyť jsi posledně nesnědla ani tu kavku.

Samira Chci žrát lidi…

Trojnoh Sama jsi „lidi“.

Samira Nejsem! To nikdy.

Trojnoh Kluku, otři si krev z nosu.

Vstupuje dvojice, na niž bychom měli být pyšní. České sestry Blažkovy. Siamské sestry. Srostlé boky. Róza a Josefína. Té budeme říkat jako rodiče: Pepi. Sestry jsou sice poněkud neduživé, ale o to nepostižitelnější krásy.

Róza Co se tady děje? Proč ten hoch krvácí? Budeme otevírat.

Samira Ochutnala jsem ho. Chutná skvěle.

Chlapec s pláčem uteče a Samira si neodpustí stíhat ho k bráně.

Pepi Samiro, no tak…

Róza Už se těším, až vypadneme do Francie. To vlhko mě zabíjí. Copak?

Pepi Brouk. Leze ti po pěšince. Ty ho necítíš?

Róza V tomhle brajglu? Vymeť mi ho…

Pepi Nehýbej se… je rychlej…

Róza Není to blecha?

Pepi Ne-e. Jako luční koník vypadá… z naší louky. Už je venku… fuj!

Trojnoh Celou noc plakal… slyšeli jste ho?

Samira On takhle dejchá…

Trojnoh Plakal.

Pepi Říkali, že nemá v hlavě rozum. A zvířata nepláčou.

Róza A ty z Afriky tuplem ne. Jsou otrlý prej.

Pepi Maxo povídal, že má Slon mozeček velikej jen asi jako burák.

Samira Maxo je debil.

Trojnoh Slyšíte?

Samira se vkrade do boudy, které stála dosud mimo náš fokus. Očichá obrovitou tmavou hroudu. Šťouchne do ní. Hrouda se pohne a spatříme hlavní atrakci Reinholdova obludária — Sloního muže. Je na něho ten nejžalostnější pohled. Nárůstky jej přetvořily do jakési jurské nestvůry. Sýpe, sliní, je apatický.

Samira Co to je? Co to zase děláš!

Trojnoh Samiro…

Samira Sereš na to? Sereš na to? Srabe!

Samira hryzne Sloního muže do zbytnělé paže a ten vyjekne.

Róza Proč ho trápíš? Už tak se na něm život vyřádil.

Pepi Je hloupoučkej.

Samira Není. Povídal si se mnou. O všem možným. Má všech pět pohromadě, takže nepyskujte!

Trojnoh Samiro…

Samira Pohni se a hned! Nejseš větší potrat než my ostatní!

Trojnoh Jdi se nachystat. Lidi už jdou. Já mu pomůžu ze země.

Samira Já mu pomůžu, já…

Trojnoh (podává Samiře hřeben) Na, učeš si obličej. Běž už, je celej odhalenej.

Samira Jen ať jim ho všem ukáže, šosákům!

Pepi (usměje se) Jsi tak… sprostá.

Samira Dneska někomu ukousnu nos.

Róza Hlavně ne mně.

Trojnoh Kde je Moyzess?

Moyzess (hlas z výšin) Tady.

Tak ty dva stromky vlevo vzadu jsou ve skutečnosti nohy. Moyzess je rachitik, ale obrovitý. Strop v divadle je mu nízký.

Trojnoh Vůbec se neozveš, všechno dobrý?

Moyzess Jo.

Trojnoh Jedls tu řepu?

Moyzess Ano, tati.

Trojnoh Neříkej mi tati, laskavě.

Moyzess Trojnožko.

Trojnoh To už je lepší. Brána se otevírá…

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Elefantazie.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.