Marie Phillipsová

KRIZE STŘEDNÍHO VĚKU

Pohrajte si s osudem

Uprostřed cesty našeho života,

ocitnul jsem se v temném lese,

tam, kde se ztratila přímá cesta.

Dante Alighieri, Božská komedie

Copyright © Marie Phillips, 2019

Translation © Ivana Dresia, 2020

Original English title: Create your own midlife crisis

Copyright © for Czech edition Pavel Dobrovský – BETA s. r. o., 2020

All rights reserved. (Všechna práva vyhrazena.)

mariephillips.co.uk

ISBN 978-80-7593-292-1 (ePub)

ISBN 978-80-7593-293-8 (mobi)

Tato kniha se nepodobá žádné jiné, zejména ne žádné takové, která podléhá autorským právům. Místo toho, abyste sledovala autorem koncipovaný příběh, VY sama jste tvůrkyní svého vlastního osudu.

Jste ženou středního věku, máte manžela, dceru a úspěšnou kariéru, ale navíc neodbytný pocit, že vám něco chybí.

Během kličkování nebezpečným bludištěm krize středního věku budete potřebovat veškerou svoji inteligenci a vynalézavost, protože riziko hrozí doslova na každém kroku.

Budete ženatému kolegovi posílat textovky se sexuálním podtextem?

Chtěla byste malé tetování?

Šla byste se svou matkou do nočního klubu?

Utečete do Brazílie?

VAŠE ROZHODNUTÍ.

Kromě manželství, kariéry a vlastní sebeúcty nemáte co ztratit.

1

Je páteční ráno. Jste na poradě. Máte pocit, že ta schůze trvá už 472 let. Podle vašich hodinek trvá devatenáct minut. Ještě zbývá hodina a čtyřicet jedna minut. Vaše šéfová prezentuje prodejní strategii, kvůli které jste už měli celkem sedm porad, a která se změní k nepoznání v okamžiku, kdy ji odešle svému nadřízenému. Mladá manažerka po vaší levici posmrkává tak hlasitě, že to zní jako troubení slona. Po vaší pravici sedí Zdatný Russell, se kterým jste se jednou málem líbala na firemním večírku, než jste si uvědomila, že je ženatý, a vy že jste vdaná. Zdatný Russell potlačí zívnutí a pod stolem si čte esemesky. Když vzhlédne, vaše pohledy se střetnou.

Chcete-li Zdatnému Russellovi napsat zprávu, přejděte ke kapitole 131.

Chcete-li své šéfové sdělit, že tato porada je pro všechny ztrátou času, přejděte ke kapitole 4.

Chcete-li mladé manažerce po vaší levici podat kapesník, přejděte ke kapitole 83.

2

„Co vlastně děláte?“ ptá se muž s několika piercingy, který je cítit marihuanou. Má brazilský přízvuk.

Ve zkratce se mu snažíte vysvětlit tu nudnou kancelářskou práci, kterou jste dělala, než jste se rozhodla utéct do Brazílie. Všimnete si, že ta velmi drobná stará dáma sedící vedle vás najednou usnula.

„A co děláte vy?“ zeptáte se nakonec.

„Já jsem šaman.“

Začnete na chvíli hlasitě litovat, do jakých detailů jste se dřív věnovala například excelovým tabulkám.

Muž s piercingy vysvětluje, že pořádá obřadní přípravu nápoje ayahuasca pro turisty (ale neříká jim „turisté“, říká jim „uvědomělí cestovatelé“) v amazonské džungli. „Jedná se o velmi hluboký duchovní prožitek,“ říká. „Nesmírně vzácný rituál. Můžete si to zkusit zadarmo, pokud mě na oplátku naučíte, jak používat Excel. S účty docela bojuji, protože jsem většinu času sjetý.“

Možná, že ty tabulky přeci jen nakonec budou k něčemu dobré.

Přijmete-li šamanovu nabídku, přejděte ke kapitole 117.

Chcete-li v Brazílii strávit nějaký čas na vlastní pěst, přejděte ke kapitole 151.

3

„Díky, ale ne,“ říkáte svému tátovi.

„Ale proč ne?“ ptá se váš táta. „Bude to zábava! A budeme se k sobě ještě víc hodit!“

V hlavě si rychle procházíte všechny možné odpovědi. Protože se vám tetování nelíbí. Protože se bojíte, že až budete stará, budete s tetováním vypadat legračně. Protože máte strach, že to bude bolet. Nic z toho ale teď nemůžete říct otci, který si právě nechal udělat tetování.

„Tak dobře,“ rezignujete nakonec. „Nechám si udělat tetování.“

„To je moje holka!“

V duchu si položku přidáte na dlouhý seznam věcí, které jste za celé ty roky doopravdy nechtěla udělat, ale táta vás pokaždé donutil, včetně konzumace jater, plavání v Severním moři v únoru a večeře se synem jeho kamaráda z práce.

Přejděte ke kapitole 147.

4

Celá se třesete, přesto vstanete. Vaše šéfová přestává mluvit a nasadí uzávěr na zvýrazňovač, který použila k nakreslení naprosto zbytečného grafu. Zvuk, který doprovází nasazení uzávěru, je neskutečně hlasitý.

„Ano?“ vyzve vás šéfová.

„Cheryl,“ začnete. „Myslím, že budu mluvit za všechny, když řeknu, že pokud mám strávit jednu jedinou další vteřinu na této poradě, můj mozek se roztaví a vyteče mi ušima ven.“

„Za mě nemluví,“ řekne mladá manažerka po vaší levici.

„To proto, že tvůj mozek už ti odtéká nosem,“ poznamenáte.

„Jsi v pohodě?“ ptá se vás trochu ustaraně Cheryl.

Jste v pohodě? Dobrá otázka. Váš manžel vás už před nějakou dobou upozornil na to, že pracujete příliš tvrdě, a že směřujete k naprostému vyčerpání. Možná se jedná u první příznaky syndromu vyhoření. Anebo možná jen nesnášíte svoji práci.

Chcete-li se své šéfové omluvit, přejděte ke kapitole 135.

Pokud toužíte své šéfové říct, kam si má strčit svoji podělanou práci, přejděte ke kapitole 24.

5

Zdatný Russell se postaví. „Chci ohlásit sexuální obtěžování na pracovišti,“ oznámí.

Podává šéfové svůj mobil s vaší fotkou nahoře bez. Šéfová se na to dívá, a její tvář bledne. V ošemetné situaci, kdy čekáte na její verdikt, si stíháte poníženě uvědomit, že má mnohem hezčí kozy než vy.

„Myslím, že bychom měly jít do mé kanceláře,“ říká vaše šéfová. „Vy ostatní můžete jít. Řeknu Aghatě, aby poradu přeplánovala.“

Všimnete si, že usmrkaná mladá manažerka a viceprezident z marketingu si spolu tajně plácnou. Nejspíš je spojuje špatný čich, pomyslíte si.

Vaše šéfová směřuje do své kanceláře. Jdete za ní. Na okamžik vás napadne šílená myšlenka, že byste mohla prostě zdrhnout ven na ulici. Uvědomujete si, jak je to šílené. Jaký člověk by utekl z kanceláře rovnou na ulici?

Chcete utéct z kanceláře rovnou na ulici? Přejděte ke kapitole 141.

Chcete jít s šéfovou do její kanceláře? Přejděte ke kapitole 26.

6

„Mýlíte se,“ napíšete.

O pár vteřin později dostanete odpověď: „Ne. VY se mýlíte.“

Necháte to být? Přejděte ke kapitole 109.

Chcete na to reagovat? Přejděte ke kapitole 113.

7

Vaše šéfová pořád něco blábolí, ale věnujete jí ještě méně pozornosti než obvykle, protože čekáte na zprávu od manžela.

Hoďte si mincí!

Pokud vám padne panna, přejděte ke kapitole 106.

Pokud vám padne orel, přejděte ke kapitole 130.

8

Nepotřebujete žádného burzovního makléře! Spočítáte si to sama. Uděláte si svůj vlastní průzkum a rozhodujete se vložit všechny své peníze do měny zvané Krypto-naiva.

Dostáváte pravidelné e-maily, ve kterých vám sdělují, že hodnota vašich investic neustále roste. Váš manžel dal v práci výpověď, máte v plánu odhlásit dceru ze školy a všichni společně podniknout roční cestu kolem světa. Mezitím si začnete žít nad poměry: dáváte svoje oblečení do čistírny, místo abyste je jako obvykle mrskla do pračky na cyklus na praní vlny a doufala, že to dobře dopadne.

Když nazraje čas na vyzvednutí vaší hotovosti v kryptoměně, webové stránky beze stopy zmizí. Jediná stopa, podle které poznáte, že měna Krypto-naiva vůbec kdy existovala, je odkaz na Redditu, upozorňující na „evidentně podvodnou“ uživatelskou skupinu.

Vy i váš manžel jste nezaměstnaní. Všechny vaše peníze jsou fuč. Ve vaší čistírně se k vám pořád chovají zdvořile, ale vy stejně nechápete, jak se to mohlo tak zvrtnout a takhle skončit.

9

Oholíte si hlavu. Vypadáte příšerně. Máte takový ten druh lebky, který je celý pokrytý hrbolatými zduřelinami, které vypadají, jako by vás někdo uplácal z hlíny, a pak, ať už to byl kdokoliv, jen trochu přimáčknul zbytky a nechal to být.

Jste ženou středního věku, která vypadá jako imitace Sinéad O’Connor, ale bez mimořádného pěveckého talentu nebo komplikovaného vztahu k papežovi. Vaše lebka je hrozně studená. Nemůžete pochopit, jak se to mohlo tak zvrtnout a takhle skončit.

10

Otevřete si LinkedIn, ale objevit a odeberat z vašich kontaktů všechny bývalé milence, vám trvá tak dlouho, že to raději vzdáte a notebook zase zavřete.

Zajímá-li vás, jak rychle zbohatnout, přejděte na stránku 98.

Pokud máte chuť to vzdát a chcete jen tak brouzdat po Twitteru, přejděte na stránku 122.

11

Následujete toho kulhajícího muže do soukromého pokoje. Je to tam cítit levným osvěžovačem vzduchu s vůní borovice a něčím dalším, co měl osvěžovač vzduchu zřejmě překrýt. V rohu je velká nepropustná matrace. Vedle ní stojí krabice s papírovými ubrousky, obrázkem smějícího se miminka a samolepkou s nápisem: „Prosím očistěte veškeré tělesné výměšky.“

„Výborně,“ říká kulhající muž. „Pomoz mi z toho kostýmu.“

Rozepnete zip. Když mu sundáte z hlavy masku, uvědomíte si, že toho muže znáte.

Hoďte si mincí!

Padne-li vám panna, přesuňte se ke kapitole 136.

Padne-li vám orel, přesuňte se ke kapitole 48.

12

Navrhujete manželovi schůzku na neutrálním území, takže po práci se sejdete v hospodě, kde byli kdysi jedinými zákazníky staří muži, kteří četli Racing Post, ale teď zde nabízejí šedesát druhů ginu lidem s extravagantními účesy. Souhlasíte s tím, že je potřeba podniknout drastickou akci, abyste zachránili manželství.

Chcete-li podstoupit párovou terapii, přejděte ke kapitole 138.

Abyste se odreagovali a přestali myslet na všechno, v čem se neshodnete, proč se společně nepustit do nějakého nového vzrušujícího projektu! Vaše kuchyně už zoufale potřebuje renovaci – teď máte jedinečnou příležitost. Přejděte ke kapitole 73.

13

Vstoupíte do jógového studia. V přední části místnosti je socha Buddhy a svíčka, která smrdí jako váš čistící prostředek do koupelny. Všichni mají na sobě značkové cvičební úbory. Až na vás. Vy máte na sobě tričko a legíny, které nosíte na (příležitostný) běh, (příležitostné) domácí práce a (časté) sezení na gauči a sledování televize.

Přichází lektor. Je extrémně chlupatý. Celé jeho tělo je pokryté chlupy, s výjimkou očí, minišortek a tílka. Testuje sluchátka s mikrofonem: „Raz. Dva. Raz. Dva. Namaste. Namaste.“ Pak začíná lekce.

„Všichni se posaďte do lotosového sedu. Nadechněte se. Vydechněte. Nyní zvedněte chodidlo na loket. Teď na rameno. Teď si dejte nohy za hlavu.“

Hoďte si mincí!

Panna – přejděte ke kapitole 120.

Orel – přejděte ke kapitole 154.

14

Znovu už to podstoupit nemůžete. Při pouhém pomyšlení na doktorovy chlupaté klouby máte chuť po celý zbytek života zůstat sedět s překříženýma nohama. Jenže potřebujete něco, co by vám pomohlo se někam posunout. Nějakou změnu.

Chcete-li změnit své nitro, přejděte ke kapitole 72.

Chcete-li změnit svůj zevnějšek, přejděte ke kapitole 81.

15

„Vlastně si s ní musím nutně promluvit venku,“ říká Zdatný Russell. „Právě jsem si všiml nějaké nesrovnalosti v číslech. Nechci tím rušit průběh porady.“ Jeho ruka přejíždí po vašem stehně. Vážně doufáte, že to teplo, které cítíte, není začínající infekce močových cest.

„Tak dobře,“ říká vaše šéfová. „Jestli je to nutné. Snažte se to vyřídit co nejrychleji.“

„Bude to rychlovka,“ slibuje Zdatný Russell.

Oba vstanete a vyjdete ze zasedací místnosti. Srdce vám buší, nohy se vám podlamují a váš snubní prsten zničehonic až moc těsně svírá váš prsteníček.

„Na pány nebo na dámy?“ ptá se Zdatný Russell.

Pokud vás při pouhém pomyšlení na sex na záchodě přešla chuť, přejděte ke kapitole 64.

Pokud jste už překročila ten bod, ze kterého není návratu, přejděte ke kapitole 31.

16

„Je mi líto,“ říkáte, „ale prvním pravidlem cestování je nikdy nebrat zavazadlo někoho jiného přes bezpečnostní kontrolu.“

„Rozumím,“ říká ta drobounká, velmi stará, velmi unavená a velmi smutně znějící dáma.

Pomalu společně procházíte pasovou kontrolou. Žena před sebou ze všech sil tlačí plně naložený vozík a přitom sténá a naříká. Pak se zničehonic ta malá, velmi stará dáma zastaví. Tvář jí zbledne, začne se kymácet a nakonec padne k zemi.

Na pomoc okamžitě přispěchá letištní personál a snaží se ji resuscitovat, ale je to marné. Žena je mrtvá.

Všechny děti té drobounké, velmi staré dámy, a taky její vnoučata a jeden zbožňovaný pravnuk, kteří se s ní přišli na letiště přivítat, obklopí její mrtvé tělo a začnou plakat a kvílet nad ztrátou milované matky / babičky / prababičky. Kdyby byl někdo tak laskav a pomohl jí se zavazadly, mohla být ještě naživu.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Krize středního věku.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.