Filipínek

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Marek Šnábl

Filipínek – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2020

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Filipínek

Marek Šnábl

© Marek Šnábl, 2020

ISBN tištěné verze 978-80-7650-187-4

ISBN e-knihy 978-80-7650-188-1 (1. zveřejnění, 2020) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-7650-189-8 (1. zveřejnění, 2020) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-7650-190-4 (1. zveřejnění, 2020) (ePDF)

2020

Poděkování

Děkuji svojí mamince Evě a jejímu příteli Mírovi za neúnavnou podporu během celé kampaně.

Děkuji tchyni Janě za nápad vydat knihu v nakladatelství Pointa.

Děkuji Martinu Blažkovi – opravdovému příteli – za podporu v kampani.

Děkuji plk. Mgr. Jiřímu Dolejšímu, MBA a Generálnímu ředitelství Vězeňské služby ČR za mediální podporu.

Děkuji zpravodajskému webu vasekladno.cz za mediální podporu.

Děkuji skladateli a textaři Liboru Líčko Navrátilovi, hráči a manažerovi kapely HAZYDECAY, za podporu v kampani.

Děkuji své manželce Martině a dětem Natálce a Vojtovi za trpělivost při psaní knihy a za pomoc s přípravou kampaně.

A také děkuji vám všem, kteří jste mě podpořili a knihu koupili.

kapitola první

Statek na Šumavě

Letní prázdniny se pomalu blížily ke konci. Ve školách už pomalu vylézali pavouci ze zvonků a většina dětí už začala být nervózní z nadcházejícího školního roku. Ne však naše děti. Ty se dál oddávaly hrám a dobrodružstvím, které prožívaly v nádherné přírodě poblíž našeho statku na Šumavě. Promiňte, ještě jsem se nepředstavil. Jmenuji se Tomáš a společně s manželkou tento statek vlastníme. A aby nám, ale hlavně našim dětem nebylo celé prázdniny smutno, pravidelně za námi na statek jezdí kamarádi se svými dětmi.

Letošní léto bylo opravdu velmi vydařené. Přes den horka, která se ale díky kamenným zdem, které fungovaly jako přírodní klimatizace, dala snést. V nejhorším jsme se mohli zchladit v potoce, který teče hned za chalupou. Děti naléhaly, abych na zahradu pořídil bazén, ale tento nápad neprošel ani přes maminku, protože tím by celé místo ztratilo své kouzlo. V noci téměř pravidelně přišel letní deštík, který oživil vyprahlé louky a dával vláhu malinám, ostružinám, ale hlavně houbám, kterým se v tomto kraji opravdu daří. Pravidelně jsme chodili na sběr všeho, co nám les poskytoval, a jako protislužbu jsme mu ulehčovali od starých spadaných stromů, aby se mu lépe dýchalo a my měli dřevo na večerní táboráky.

Děti, které už nebyly tak malé, abychom je museli stále hlídat, začaly podnikat výpravy po okolí a večer, při ohni, poslouchaly příběhy o dobrodružstvích, které popsal pan Foglar ve svých krásných knihách. Bylo jen otázkou času, kdy nám navrhnou, že by také rády něco podobného zažily.

Prázdniny se pomalu chýlily ke konci a my jsme konečně přistoupili na jejich přání, aby mohly samostatně bez dozoru dospělých přespat v lese. Chtěly tím dokázat nejen nám, ale hlavně sobě, že už nejsou žádná mrňata, která se leknou ježka, co dupe na zahradě. Konečně dva dny před odjezdem domů, v pátek, jsme dětem oznámili, že si budou moci ověřit svoji statečnost nočním dobrodružstvím spojeným s přespáním v lese. Ale abychom zjistili, zda to děti myslí opravdu vážně, dostaly za úkol kromě spaní pod širákem i rozdělat oheň, samozřejmě bez zápalek. Všechny se začaly ošívat, jak že to asi mají udělat, ale po oznámení, že bez ohně nebude noc v lese, si náhle začaly vzpomínat, k čemu se používá křesadlo.

Samozřejmě že jsme nemohli nic ponechat náhodě, a proto jsem se rozhodl, že před večerem ještě jednou projdu les, abych mohl do mapy zakreslit nebezpečná místa, do kterých našim dětem zakážeme chodit. Les nebyl nijak veliký, většina z nás ho dobře znala, ale i ve známém prostředí se může stát spousta zlého…

Den byl nádherný, nikde ani náznak po mracích, ale hlavně, z lesa voněly houby tak silně, že jsem si místo batohu vzal do ruky košík a doufal, že zítra bude k obědu smaženice. Do bundy jsem strčil jablko, nůž a mobil, zamával jsem ještě ke statku, ze kterého se už linula vůně večeře, i když do ní zbývala ještě spousta času, a pomalu jsem se vydal cestičkou přes louku směrem k lesu.

Ani jsem se nenadál a překročil jsem potok, který odděloval les od louky a tekl dál do vesnice, ve které plnil požární nádrž, pro místní děti koupaliště. Začal jsem vnímat vůni lesa a suchého jehličí, do něhož se mi začaly bořit nohy. To mě probralo ze snění a já se chtě nechtě musel vrátit z říše vzpomínek a věnovat se svému úkolu. Procházel jsem borovým hájem a spadané šišky mi křupaly pod nohama. Vydávaly tak jediný zvuk, který byl v tu chvíli v lese slyšet. Vylezl jsem na skalku, ze které byl nádherný výhled na celé údolí, a postupně jsem v mapě červeným vykřičníkem označoval místa, kam dětem zakážeme jít. Když jsem si byl jistý, že o všech nebezpečných částech lesa vím, a košík se mi zaplnil houbami, vytáhl jsem z kapsy jablko, na které jsem měl obrovskou chuť, a lehl si do vyhřátého mechu. Vtom mě upoutala obloha. Ještě před chvílí byla bez mráčku, ale teď… Husté černé mraky překryly vše, kam oko dohlédlo, ale co bylo horší, začal se zvedat vítr a nebezpečně nabíral na síle. Chtěl jsem se co nejrychleji vrátit na statek, ale začalo tak silně pršet, že nebylo vidět na krok. Téměř poslepu jsem šel cestou, o které jsem byl přesvědčený, že mě vyvede z lesa, ale po chvíli jsem z ní sešel a začal jsem se ztrácet. Už jsem opravdu nevěděl, kde jsem. Kolem mne padaly stromy, které vítr vyvracel i s kořeny, a já se začínal bát, abych z toho vyvázl zdravý. Ještě nějakou dobu jsem se snažil najít cestu z lesa, ale bouře byla tak silná, že jsem to raději vzdal a vydal se hledat jeskyni pod skalkou, která mi mohla poskytnout alespoň trochu bezpečí. Procházel jsem místy, která jsem měl znát, vždyť les jsem měl prochozený už jako dítě, ale já nepoznával nic. Jestli to bylo deštěm, spadanými stromy, nebo tmou způsobenou černými mraky, to jsem opravdu nevěděl.

Po nějaké době jsem v dálce uviděl slabé světélko, které se po přiblížení změnilo v udržovaný oheň. Sedl jsem si tedy k němu, abych se zahřál a osušil, a začal jsem se rozhlížet po někom, kdo ho mohl rozdělat. Když se ani po dlouhé době nikdo neobjevil, opřel jsem se zády o obrovský vzrostlý dub, který bránil dešťovým kapkám dopadnout na zem, a pozoroval plameny osvětlující okolí.

Uplynula snad hodina nebo dvě, bouře stále neustávala a já začal mít obavy, zda se vůbec vrátím domů, abych dětem oznámil, že dnešní výprava se konat nebude. Ale to jim vlastně, vzhledem k počasí, oznamovat ani nemusím… Pokoušel jsem se na statek dovolat mobilem, ale byl bez signálu.

Najednou na mě někdo promluvil. Zvedl jsem hlavu a nade mnou stál roztomilý dědeček, který popotahoval z dýmky. S úlekem jsem ho pozdravil a zeptal se, zda nepotřebuje pomoc.

„Ne, mladý muži, nepotřebuji pomoc. Jsem tu kvůli vám,“ řekl s úsměvem na rtech a pokračoval: „Tyhle bouře moc dobře znám, už jsem ve svém životě pár takových zažil a moc dobře vím, že jen tak neskončí.“

„Promiňte, dědečku, ani jsem vám nenabídl místo, abyste se osušil,“ řekl jsem mu, ale vtom jsem si všiml, že není mokrý. „Jak to, že nejste promočený?“ zeptal jsem se překvapeně. Místo odpovědi řekl, že tento les je plný tajemství, ale ta pozná jen ten, kdo chce lesu naslouchat. Stále jsem nerozuměl, o čem mluví, ale hlavně jsem nechápal, kde se tak najednou vzal u ohně – a především, kdo to tedy je. Nikdy předtím jsem ho neviděl a vzhledem k jeho stáří a šouravé chůzi nemohl být z daleka. Jenže v okolí jsem všechny lidi znal.

Dědeček se stále usmíval, posadil se vedle mě a řekl, že noc to bude dlouhá, a pokud si budu chtít ukrátit čas, mohl by mi povědět příběh, který by mi objasnil vše, na co bych se ho chtěl zeptat. Ubezpečil mě, že i když se to nezdá, dostanu se domů včas a děti stihnou vše, na co se celé prázdniny těší. Můj údiv byl v tu chvíli ještě větší. Ale protože bouře neustávala, souhlasil jsem s dědečkovým návrhem, vhodil jsem do ohně pár polen a zaposlouchal se do jeho příjemného, tichého hlasu.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Filipínek.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.