Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Alla Svirinskaja

PEČUJTE O SVOU ENERGII

Z anglického originálu Own Your Energy,
vydaného nakladatelstvím Hay House UK Ltd.
v Londýně v roce 2018,
přeložil Petr Sumcov.

Vydala GRADA Publishing, a. s.,
pod značkou METAFORA v Praze roku 2020
jako svou 7601. publikaci.

Redakce Květa Svárovská
Korektura Richard Straberger
Technická redakce Hana D. Benešová
Sazba Netopejr®
Formát ePub Štěpán Böhm
Obálka Edward Feldek
Tisk a vazba Finidr, s. r. o., Český Těšín

První vydání, Praha 2020

GRADA Publishing, a. s.,
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
www.grada.cz, www.metafora.cz

ISBN 978-80-7625-426-8 (ePub)
ISBN 978-80-7625-425-1 (pdf)
ISBN 978-80-7625-103-8 (print)

„Učitelka vysoké úrovně.“

THE TIMES

„Superguru z Londýna.“

EVENING STANDARD

„Vysoce ceněná žena, ke které se musíte objednat několik měsíců předem.“

THE SUNDAY TELEGRAPH

„Alla je ruská energetická léčitelka, o které se mluví na třech různých pobřežích – v Hollywoodu, New Yorku a Londýně.“

VOGUE

„Její slavní a proslule skeptičtí pacienti jsou jednoznačným svědectvím o její mimořádné moci.“

HARPERS & QUEEN

„Léčitelka mnoha hvězd.“

HUFFINGTON POST

„Na Allu pějí chválu klienti z celého světa.“

MAIL ON SUNDAY

„Alla je pozoruhodná léčitelka a já mám to štěstí, že ji znám.“

SARAH, VÉVODKYNĚ Z YORKU

„Skvělá žena, na kterou se odvolávají i ti nejzarytější cynici.“

TATLER

„Alla je léčitelkou přítomného okamžiku.“

WOMAN & HOME

„Pozoruhodné léčitelské schopnosti.“

KINDRED SPIRIT

„Guru zdraví, za kterým jezdí lidé zdaleka.“

CONDÉ NAST TRAVELER

„Alla uvede vaše tělo i duši na cestu celostního omlazení.“

SPIRIT & DESTINY

„Nadaná žena provozující revoluční bioenergetické harmonizační léčení.“

GOOD HEALTH

„Alla vám ukáže, jak si pročistit celé tělo a uvolnit jedinečné energetické síly, změnit celou dynamiku života a zbavit se toxických energií.“

WOMES’S FITNESS

„Jméno Ally Svirinské je známé každému úspěšnému a modernímu obyvateli Londýna.“

VOGUE RUSSIA

„Její dotyk je takřka jasnovidný… Hosté v Parrot Cay se mezi sebou přeli o schůzku s ní.“

THE SUNDAY TIMES STYLE

„Seznam jejích klientů je vskutku působivý.“

THE SUN

S nejhlubší vděčností
a vědomým oceněním
věnováno vesmíru.

PŘEDMLUVA

Zpátky do budoucnosti.
Skrytá rizika pro naše zdraví

Dokážete si představit, že si léčíte průjem, a přitom pijete vodu z kanálu? Nebo že líbáte přítele ležícího s chřipkou v posteli nebo máte nechráněný sex s partnerkou, která trpí sexuálně přenosnou chorobou? To vše nám přijde bláznivé a riskantní, ba přímo nebezpečné. Naši předkové ale přesně tohle klidně dělali a ani nad tím moc nepřemýšleli.

V dobách raného osvícenství v Evropě (1685–1730) se umývání těla považovalo za „pohanskou“ činnost, poněvadž v bibli se píše, že „kdo je obmyt z hříchu, nemusí se znovu mýt“. Někteří náboženští vůdcové tento verš vykládali doslovně, a tak učili, že kdo se koupe, vlastně tím odplavuje své spojení s Bohem. Kdo se koupal, nebyl považován za řádného křesťana.

Není tedy divu, že si většina lidí tělo vůbec nemyla, takže následně trpěla rozličnými neduhy kůže. Přestože se nabízely všelijaké „léčby“, pacienti se neuzdravovali, protože souvislost mezi nedostatkem čistoty a infekcí jednoduše nechápali. Podobných pomýlených přístupů se v oné době vyskytovalo více, a nejen v ní. Prakticky napříč lidskými dějinami vidíme nekonečný, stále stejný cyklus, totiž vznik nakažlivého onemocnění, pokus o jeho vyléčení, sabotování uzdravení a nový nástup nemoci.

Rukojmí neviditelného světa

Dnes žasneme, s jakou nevědomostí si tehdy lidé počínali, a sami sebe ujišťujeme, že my přece žijeme mnohem bezpečněji a hygieničtěji. Denně se sprchujeme, myjeme si ruce po použití záchodu a víme, jak se chránit proti sexuálně přenosným nemocem. Pacienty s nakažlivými chorobami dáváme do karantény a celkově vzato, pro osobní čistotu děláme, co můžeme. Většina z nás toho ví o hygieně tolik, že s sebou všude vozíme antibakteriální spreje a ubrousky, abychom se mohli zbavovat mikrobů a zlikvidovali je dříve, než nám stihnou ublížit.

Představte si, jak by se asi tvářili naši předkové, kdyby viděli, co všechno děláme. Užasli by, ale spíše by se nám posmívali, protože na to, že nějací mikrobi existují, se přišlo poměrně nedávno, jak si ještě povíme. Jak se občas říkává: „Tomu, kdo neslyší hudbu, připadají tančící jako duševně choří lidé.“

Zdá se, že mezi špinavým světem minulosti, v němž si bakterie a choroboplodné zárodky libovaly, a naším čisťounkým, bezpečným prostředím západního světa není naprosto žádná spojitost. Vždyť tehdejší generace musely čelit nesčetným hrozbám a mnohdy značně trpěly. Neměly ani ponětí o základních hygienických pravidlech, zatímco my je všechny bezvadně dodržujeme, takže jsme chráněni – nebo ne?

Inu, to, co se vám chystám popsat, vás možná překvapí. Sice jsme skutečně mnohem čistotnější a daleko více víme, na co si dávat pozor, nicméně většina z nás vůbec netuší, že osobní hygienu je třeba povýšit na zcela novou úroveň. Nemám tím na mysli biologické patogeny jako viry, bakterie a plísně. Hovořím o vypořádání se s neviditelnými vlivy energií, které nás obklopují.

Hodně lidí o těchto „energetických patogenech“ neví, tudíž si neuvědomují bezpočet způsobů, kterými na nás mohou působit. A naše nevědomost – a tedy i nedostatečná ochrana – vede stejně jako u našich předků k tomu, že nás nejrůznější škodlivé energie zaplavují a vážně narušují naše zdraví.

V průběhu uplynulých dvaceti let jsem léčila tisíce klientů a objevila jsem, že své zdraví poškozujeme zejména tím, že se vystavujeme vlivům „toxických energií“. V této knize si budeme povídat mimo jiné právě o nich.

Mikroskopický svět

Nejprve se ale blíže podíváme na to, jaký dopad měla neznalost neviditelného světa choroboplodných zárodků na naše předky. Poté si vysvětlíme, jak i moderní, značně rozumná společnost dělá stejné chyby v jiné neviditelné oblasti. Možná bychom ani neměli hovořit o chybách, jako spíše o určité vývojové fázi lidstva, ze které se můžeme díky pokročilejšímu porozumění posunout zase dále.

Ještě před několika málo staletími lidé nevěděli o mikrobech, kteří žijí kolem nás, na povrchu naší kůže a uvnitř našeho těla. Neměli prostředky, jak uvidět miliardy a miliardy bakterií, virů a dalších organismů, takže jejich existenci neznali. Následkem toho nikdo (dokonce ani lékaři) netušil, jakou roli hraje hygiena v předcházení nákazám.

Lidé užívali léky, aby se zbavili neduhů, jenže zakrátko je měli zas. Nerozuměli totiž tomu, jak k nemoci vlastně přišli. Proto také netušili, jak zabránit jejímu návratu. Teprve v roce 1665 použil anglický vědec Robert Hooke mikroskop k pozorování maličkých, dříve před lidským zrakem ukrytých detailů přírody a uviděl první mikroby a plísně. A teprve v roce 1675 Holanďan Antoni van Leeuwenhoek za použití vlastnoručně sestaveného mikroskopu objevil existenci bakterií.

I po těchto velkých vědeckých průlomech však zůstávala naprostá většina populace ve slastné nevědomosti a na choroboplodné mikroorganismy a jejich škodlivé vlivy nebrala ohled. Zůstávala tak lapena v nekonečném cyklu nemocí a léčení, o kterém jsem mluvila před chvílí. Doktor sice předepsal nejlepší dostupný lék (z našeho dnešního pohledu nepříliš účinný), takže zánět žaludku ustoupil. Než bys řekl švec, byl ovšem zpátky, jelikož pacient dál v klidu jedl zkažené jídlo, případně se krmil špinavýma rukama. A s léčením se mohlo začít znovu.

„Vyšší a nižší život“

Když přišlo devatenácté století, lidstvo už o škodlivém vlivu mikrobů vědělo mnohem více. Vědci odhalili jejich účinky na zdraví. Začalo se o nich hovořit jako o „nepřátelích“ a „nižším životě“, zatímco na lidskou populaci se nahlíželo jako na život „vyšší“.

Řádila cholera a jiné nakažlivé nemoci, a tak se člověk snažil chránit. Dnes už téměř nedovedeme pochopit, že tehdejší oficiální medicína zastávala teorii „miasmatu“, podle níž většina chorob vzniká tím, že se dýchá špatný vzduch, jenž má původ v rozkladu organického materiálu. Podle této teorie se i nemocnice stavěly tak, aby jejich prostor pojal co největší množství čerstvého, čistého vzduchu.

Zdravotnické kampaně pro veřejnost byly zpravidla zaměřovány na ženy v domácnosti a zdůrazňovaly důležitost úklidu. (I zde šlo hlavně o odstranění zdrojů zkaženého vzduchu, a nikoli o likvidaci mikrobů.) Hygiena domácnosti se stala symbolem zdravého životního stylu a vyššího společenského postavení.

Ve viktoriánské Anglii bylo provozování hygieny kupodivu spojeno s morálkou. Zatímco dříve se na toho, kdo se koupe, hledělo s podezřením, nyní byl za nemorálního zvrhlíka prohlašován ten, kdo se nekoupal! Čistota stoupla v kurzu a ocitla se na druhém místě, hned za zbožností.

Stoupl také zájem o zdravé stravování a tělesné cvičení. Obojí se považovalo za známku osvícenosti a disciplíny. Střední a vyšší vrstvy v Británii se poznaly podle čistoty. Také jejich domovy se vyznačovaly takzvaným „britským komfortem“, tedy vzdušnými místnostmi, kanalizací, mýdlem, čistým ložním prádlem a závěsy.

Od devatenáctého století až donedávna plnila osobní hygiena zejména tyto funkce:

◉prevenci proti nemocem,

◉ochranu před škodlivými mikroorganismy,

◉udržení morální a duševní hodnoty jedince,

◉symbol společenského postavení.

Dějiny se opakují

V našem 21. století rozumíme mikrobům a přenosu nakažlivých nemocí natolik, že si rádi představujeme, že jsme před vším naprosto chráněni. V mnoha ohledech to platí. Průměrná délka života se zdvojnásobila a řada dříve smrtelných chorob je věcí minulosti.

Žijeme mnohem déle a přejeme si kromě toho žít i zdravě. Jistě se mnou budete souhlasit, že představa dlouhého života bez dobrého zdraví a pohody není zrovna lákavá. Být zdravý a „fit“ je heslem dneška. Mluví o tom snad každý. Přesto jsme svědky chronické únavy, osamělosti, emocionálního přepětí a duševního vyhoření.

Lékař by nás sice asi prohlásil za zdravé, cítíme se ovšem v nepohodě. V každém větším městě lze dnes nalézt poradce pro celostní léčení, nicméně lidé jako by si svou pohodu a zdraví nedokázali udržet. Mám tím na mysli pohodu a zdraví jako normální, běžný stav.

Píši o dějinách hygieny záměrně, jde mi totiž o porovnání dřívějších postojů a chování s tím, jak se chováme a jak přemýšlíme dnes. Snáze tak spatříme, jak bychom mohli naši moderní společnost změnit a poučit se z chyb. Obávám se ale, že minulé chyby v přístupu prakticky navlas stejně opakujeme.

Jak jsme si již řekli, lidé se naučili „pořádně se vlastního těla ujmout“ teprve poměrně nedávno. Do té doby byli vydáni napospas patogenům, o kterých ani nevěděli, a délku a kvalitu jejich života jim diktovalo prostředí, ve kterém se denně pohybovali. Dalo by se říci, že neviditelné choroboplodné zárodky vlastně vládly světu.

Řekli jsme si však rovněž, že existuje ještě jiný druh znečištění. Také není vidět, a proto o něm mnozí z nás dosud nevědí, podobně jako naši předkové nebrali v potaz mikroby žijící v jejich těle a okolí. Mám na mysli to, jak jsme nadměrně vystavováni toxickým energiím a vibracím.

Pravda je taková, že vůbec neznáme vlastní energii ani netušíme, jak o ni pečovat, a tak jsme nadmíru otevřeni i nejrůznějším formám energií a vlivů zvenčí. Ty se vyskytují podobně jako mikrobi všude okolo nás, jenomže i kdybyste si vzali ten nejsilnější mikroskop, spatřit je nemůžete.

Doufám, že vědci snad brzy vynaleznou nějaké zařízení, které každému z nás umožní různé druhy energií detekovat. Do té doby se musím podobně jako jiní léčitelé spoléhat na své ruce, které je cítí, a slouží mi tedy místo mikroskopu.

Udržitelné zdraví a pohoda

Podařilo se mi vybudovat vzkvétající praxi s dlouhodobě dobrými výsledky, a tak jsem přesvědčena, že co jsem objevila, bude se hodit i vám. Z tohoto důvodu se s vámi podělím o to, jak podpořit udržitelné zdraví a pohodu. Třeba vám to zapadne do celkového pohledu na svět (i když to nelze vidět) jako chybějící dílky puzzle.

S každým klientem vždy vytvořím tým, abychom se na problémy mohli dívat ze všech úhlů. Dělám to, protože vím, že skutečné uzdravení nemůže přijít, pokud za sebe člověk nepřevezme zodpovědnost a nepochopí také své prostředí. Jestliže to neudělá, připomíná pacienty z dob temného středověku, kteří si léčí žaludek, ale pijí přitom špinavou vodu.

Všichni musíme kromě obvyklých hygienických návyků dbát také na hygienu energetickou. Měla by se stát jedním z pilířů péče o sebe, ať už chceme zlepšit vlastní zdraví, nebo vytvořit se svým lékařem či léčitelem lepší tým. Nejde ale pouze o povrchové úpravy, jakési „přestříkání voňavkou“, podobně jako když dřívější lidé překrývali zápach nemytého těla drahými parfémy. Budeme se proto zabývat skutečnými příčinami škodlivých energií, abyste mohli odstraňovat přímo jejich kořeny.

Další má velká záliba spočívá v tom, že usiluji o to, aby každý pacient dosáhl psychické pohody a aby se stala nedílnou součástí jeho každodenního života. Média nám často ukazují životní styl luxusu a klidu, který si však mohou dovolit jen dobře situovaní. Reklama se zde zaměřuje na nákladnou dovolenou, na pokročilé jógové praktiky či na exotická jídla, následkem čehož většina populace chápe psychickou pohodu jako sladký zákusek, a nikoli jako něco, co by mělo být naprosto normální.

Jakmile se vám ale podaří nastolit zdravější a čistší vztah se svou vlastní energií a prostředím, nebudete již muset odjíždět do vzdálených zemí, abyste se konečně uvolnili a byli sami sebou. Vůbec totiž nejde o stav, do kterého byste se měli dostávat, nýbrž o váš vztah s tím, co vás obklopuje.

Domnívám se, že nadešel čas, abychom opustili nevědomost a předsudky podobné těm, jichž se drželi naši předkové, když měli co do činění s „neviditelnem“. Potřebujeme proměnit postoj ke světu energií a také se oprostit od představy, že zdraví a pohoda se týkají pouze hrstky vyvolených. Pohoda není symbol společenského statusu, nýbrž nutnost, podobně jako denní sprcha.

Jak jsem postupně začala
žít vlastní pravdu

„Mami, proč mám takové divné pocity v dlaních?“ „Proč cítím tyhle věci?“ Podobné otázky jsem kladla jako malé děvče a měla jsem skutečné štěstí, že má matka nepatřila k těm, kteří by to odbývali jako hloupost, nýbrž mi odpovídala a vše vysvětlovala.

Existoval pro to důvod. Přinejmenším po pět posledních generací měly v naší rodině z matčiny strany všechny ženy vrozený dar léčit. Starší pomáhaly mladším, tedy i mně, jak těmto mimosmyslovým vjemům rozumět, a učily nás, jak je používat pro dobro ostatních lidí.

Obrovskou překážku pro mě na začátku představoval fakt, že jsem se narodila v Sovětském svazu za vlády komunistické strany. Jistě víte, že komunistická ideologie stojí na materialismu a nepřijímá žádný druh duchovnosti ani metafyziky. Sovětský režim všechny duchovní směry považoval za „opium lidstva“ a domníval se, že jasné zítřky a štěstí kynou lidu pouze z marxisticko-leninské filozofie.

Kdokoli se odvážil jít jinou cestou či se zajímal o něco odlišného či cizokrajného, byl vnímán jako podezřelý, někdy dokonce jako nepřítel státu. Sovětská vláda se rozhodla sama řídit blaho všech občanů a obstarávat jim blahobyt, ale chtěla za to, aby všichni sloužili jejímu režimu a opěvovali jej.

Když tedy někdo jako má matka chtěl s ostatními sdílet dar léčitelství, musel vše provádět tajně. Pracovala jako chemoterapeutka – na lékařské klinice léčila tisíce pacientů a přitom si našla způsob, jak po večerech přijímat klienty v našem moskevském bytě. Při pohledu zpět si říkám, že byla velice odvážná, a mé srdce je plné obdivu nad tím, jak se o svůj dar dělila s druhými lidmi v tak vysoce rizikové době.

Můj léčitelský výcvik

Měla jsem výhodu, že má matka léčila doma. Od útlého věku jsem mohla sledovat, jak se k pacientům chová a jak s nimi hovoří, a hodně jsem se tak naučila.

Matka mi vysvětlovala, že lidské tělo je obklopeno energetickým polem neboli aurou, a ukazovala mi, jak zjistit „vibrační pulz“ či frekvenci člověka. Seznámila jsem se s vlnovými délkami některých nemocí a také s frekvencí zdraví. Mé ruce se naučily rozpoznávat energetickou podobu všelijakých stavů a odstraňovat zablokovaná místa v auře. Vytrénovala jsem se také, jak přivádět léčivou energii, aby se v auře nastolila rovnováha. (Na tyto součásti energetického léčení se v knize také podíváme.)

V průběhu mého zaškolování matka zdůrazňovala, že přístup ke každému z pacientů musí být přizpůsoben jeho individuálním potřebám a že je každému třeba dát příležitost, aby se o sebe staral sám tak, aby to přesně odpovídalo jeho jedinečné „energetické totožnosti“. Tyto principy jsou dodnes základní zásadou mé práce a přivedly mě rovněž k napsání této knihy.

Dostalo se mi i jiných důležitých lekcí. Kvůli útlaku ze strany sovětské vlády se léčitelé, duchovní učitelé a parapsychologové nemohli objevovat na veřejnosti a otevřeně probírat duchovní záležitosti, a tak se někteří potajmu scházeli u nás v kuchyni. U čaje a jídla pak vyprávěli o svých zkušenostech a nápadech a navzájem si půjčovali ručně psané překlady spisů o léčitelství a spiritualitě, jež byly do Moskvy propašovány ze zahraničí.

Trávit čas s těmito osobnostmi a vstřebávat do sebe jejich vědomosti bylo pro mě velikou ctí. Mému duchovnímu růstu nesmírně prospělo, že jsem se ocitala v přítomnosti lidí, kteří navzdory nebezpečnému politickému klimatu a hrozbě perzekuce nalezli způsob, jak žít v pravdě, nalézt vlastní „kmen“ spřátelených duší a poskytovat léčení tam, kde je zapotřebí. I já jsem začala lépe zvládat nepřátelské prostředí, nepříznivé okolnosti a znevažování ze strany skeptiků. Na tom všem jsem poznala, že svobodu ducha nám nikdo nemůže vzít, pokud mu to samozřejmě nedovolíme.

Dar léčení s sebou přináší velkou odpovědnost, abyste zůstávali čistým kanálem energie. Proto se musíte dobře starat i sami o sebe. Má matka a starší sestra se o vlastní zdraví a pohodu staraly tak, že se pravidelně postily, meditovaly a jedly zdravá jídla. Zdravý životní styl byl u nás doma vlastně normou považovanou za nutnost, nikoli za poživačný luxus.

Měla jsem rovněž to štěstí, že můj otec, ač vysokoškolsky vzdělaný strojař, léčitelství schvaloval a nezpochybňoval ho. Nechtěl popírat auru a energetické léčení jen proto, že nezapadaly do běžného vědeckého a logického rámce. Celý život se pyšnil schopnostmi, které má jeho manželka a obě dcery, a s potěšením naslouchal, když jsme mu vyprávěly o svých úspěšných případech.

Až do své smrti navštěvoval téměř všechny mé semináře a přednášky a velice jej dojímalo, že naše rodinné léčení pomohlo tolika lidem. Zcela přijímal to, co na vlastní oči viděl, a nenechal se zaslepit svým vědeckým vzděláním. Nezatvrdil se ani nepropadl strachu kvůli tomu, že tím jde proti hlavnímu názorovému proudu.

To mi dodávalo nesmírnou jistotu, zejména tehdy, když jsem čelila cynismu těch, kteří energetické léčitelství odmítají. Přes otce jsem pochopila, že ani vědecky orientované duše by ve své snaze o pochopení světa neměly ztrácet přirozenou zvídavost a schopnost údivu.

Jak vidíte, mé školení a získávání ezoterických vědomostí muselo probíhat vskrytu. Dál jsem pokračovala ve studiu medicíny v Moskvě a učila se o lidském těle. Věřila jsem, že jednoho dne budu moci své schopnosti používat veřejně, a běžná medicína mi alespoň dovolovala zůstávat v prostředí péče o zdraví.

Dnes jsem za studium lékařské fakulty ráda, protože díky němu mohu k potřebám svých pacientů přistupovat celostně. Žádný ze způsobů léčení nepovažuji za „alternativní“, pouze za doplňkový. Obě školy mají právo na existenci a na to, aby se vzájemně doplňovaly a podporovaly.

Pro dostudování medicíny jsem se rozhodla koncem osmdesátých let, když prezident Gorbačov se svým politickým programem perestrojky a glasnosti v Rusku zavedl revoluční změny. Náhle se stal život mnohem liberálnějším a uvolněnějším a lidem bylo dopřáváno více svobody projevu. Znovu vystoupila na povrch stará ruská tradice lidového léčitelství a mnozí se namísto komunistické ideologie obraceli zpět k duchovnosti.

Úspěch navzdory odporu

Po zhroucení Sovětského svazu v roce 1991 se pro mou matku i pro mě začaly věci dramaticky měnit. Jako by někdo otevřel okno a náhle bylo možné dýchat čerstvý vzduch. Atmosféra zurčela nadšením z nových příležitostí a znovunabyté svobody. Matka odešla z kliniky, kde předtím pracovala, a společně s několika přáteli založila jedno z prvních léčitelských center v Moskvě. To by v komunistickém Rusku pochopitelně vůbec nešlo.

Protože mě vždycky přitahoval celostní přístup k medicíně, odjela jsem do jižní Asie a učila se tam akupunkturu a další přírodní praktiky. Počátkem devadesátých let minulého století mě má cesta zavedla do Británie a ta se od té doby stala mým domovem. K nesmírnému údivu jsem se však po příjezdu do této země setkala s přístupem, který se od postoje komunistické strany příliš nelišil!

Pro mnohé lidi bylo mé léčení až moc „éterické“, neviditelné, příliš cizí a odlišné od toho, co bylo společensky přijatelné a co patřilo k hlavnímu medicínskému proudu. Lidé se drželi vlastních předsudků, aniž by mé působení vyzkoušeli. Nesetkávala jsem se ovšem pouze se skeptiky, kteří se alespoň dali přesvědčit, když viděli fakta. Musela jsem čelit i otevřenému cynismu.

Zjistila jsem, že ač se lidé o různá doplňková léčení zajímají, energetické léčitelství je na ně „moc“. A tak i přesto, že Británie soukromou praxi léčitelů umožňovala, lidé nebyli ochotní otevírat mysl ničemu novému a jinému, než čemu uvykli. V té době jsem za mnohé vděčila všem těm léčitelům ze starého Sovětského svazu, kteří mi svým příkladem ukázali, jak zůstat silná a navzdory výsměchu i odporu sebejistá.

Zpočátku ke mně chodil pouze zvláštní druh lidí, a sice ti, kteří trpěli zdánlivě nevyléčitelnými nemocemi a k energetickému léčení se obraceli jako k poslední naději. Dodnes mě rozesmutní, když vidím, že většina z nás otevírá mysl nefyzické, duchovní stránce reality, pouze když se ocitne tváří v tvář bolesti a zoufalství.

A tak jsem krok za krokem budovala svou praxi právě na těchto náročných pacientech. Podařilo se mi vyléčit všechny jejich nemoci a tím prokázat, jak ohromnou sílu energetické techniky mají. Zpráva o mém působení se šířila od ucha k uchu a po čase patřila má ordinace k jedné z nejvyhledávanějších v Londýně.

V polovině devadesátých let nastaly v Británii časy plné nadšení. Poněkud to připomínalo roky perestrojky v Rusku. Země se mnohem více otevírala novým a originálním myšlenkám, dostala se z hospodářské krize a celkově zavládl velmi optimistický duch, který povzbuzoval k tvořivosti.

Zpopulárněla jóga, organická strava a alternativní medicína. Lidé více vyjadřovali, co si myslí, a přestávali se rezervovaně držet zpátky. Podobně jako před lety ve vlasti jsem i tady ucítila závan čerstvého vzduchu, změn a neomezených možností! Začalo se o mně psát v renomovaných časopisech a dostala jsem pozvání k práci v The Life Centre, jednom z prvních středisek jógy a léčení v Británii.

Co mě inspirovalo k napsání této knihy

Od doby, kdy jsem se léčitelství potajmu učila v Sovětském svazu, uplynula řada let. Dodnes provozuji praxi v Londýně, mám hodně klientů a ráda pracuji v klidu. Za posledních dvacet let se u mě objevovali pacienti z celého světa a v Británii mě opakovaně zvolili za jednu z nejlepších léčitelek. Vysoké procento úspěšnosti mého léčení mi přineslo respekt i od mainstreamové medicíny a klienty mám objednané na dlouho dopředu.

Mou další zálibou je organizování seminářů, během kterých harmonizujeme energie. Odjíždím s lidmi na energeticky silná místa, kde se intenzivně dobíjíme a uvádíme do rovnováhy. Spolupracuji přitom s předními mezinárodními lázněmi a pro některé z nich funguji jako poradkyně. Pomáhám jim začleňovat do nabídky celostní přístup ke zdraví. Navíc jim na míru vytvářím léčebné programy, aby se nové projekty snáze rozběhly.

Když jsem čekala narození dcery, dala jsem si od práce na čas pohov a napsala svou první knihu Tajemství energie. Popsala jsem v ní svou představu o celostním přístupu ke zdraví a pohodě. Byla přeložena do 16 jazyků, což mě těší, neboť si přeji, aby z časem prověřených léčebných metod naší rodiny mělo prospěch co nejvíce lidí.

V současnosti léčím pomocí postupů, které jsem se naučila doma, a k tomu využívám po předcích zděděnou schopnost číst energetické vibrace lidského těla. Mám více než dvacetileté zkušenosti s léčením jednotlivců a hlubokou znalost tradiční východní medicíny. A mé vzdělání v moderní farmakologické medicíně mi umožňuje vhled do fyziologických procesů v lidském těle.

S matkou a sestrou si dodnes povídáme o pacientech a sdílíme nové poznatky prostřednictvím komunikačního programu Skype. Jako bychom nikdy neměly dost vzájemných rad. Jsem moc ráda, že mi mé vzdělání umožňuje nacházet pro každého z pacientů tu nejvhodnější léčbu, a že tedy nemusím stále dokola dodržovat stejný postup. Zastávám názor, že na vylepšení zdravotního stavu mohou spolupracovat všechny způsoby léčení, a že je tedy jedno, zda jde o ortodoxní medicínu, nebo o nejrůznější druhy jiných terapií.

Lidé o mém přístupu hovoří jako o „ne úplně nesmyslném“. Po otci jsem nejspíše zdědila proaktivní, pragmatický a systematický styl práce. Pevně také věřím, že každý pacient musí na svém uzdravení plně spolupracovat, jinak se úspěchu nedočká. Díky lekcím od života a potřebě bojovat za vlastní přirozený projev jsem došla k přesvědčení, že zcela zásadní nutností je ujmout se vlastní energie, bez ohledu na okolnosti, a svou jedinečnou energetickou totožnost si chránit. Proto jsem cítila potřebu napsat tuto knihu.

Inspiraci jsem rovněž čerpala od svých úžasných pacientů a z jejich příběhů. Přála bych si zvýšit povědomí o důležitosti toho, jak řídíme a spravujeme vlastní energii. Na mém otci to bylo vidět. Svou energii plně „držel v rukách“ i tehdy, když jeho tělo zachvátila rakovina. Vůbec se nepodřídil nálepce této diagnózy, nenechal se zdeptat pochmurnou atmosférou nemocnic a nepříjemnými lékařskými zákroky tehdejší doby a ani fyzické bolesti nedovolil, aby mu vzala jeho jedinečné energetické vibrace.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Pečujte o svou energii.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.