šeptám ti do klína

zdeněk hledač

básně 2018

za křídla přibiju

za křídla přibiju své srdce na vrata -

kam ses mi splašilo v tak pozdním věku?

láska je (z plezíru) kauzálně podjatá -

láká nás na něhu s příchutí špeku

pro dálky mlhavé jak rána na baru

courám se (bez tebe) mizerným světem

sedm hor, sedm řek (myšleno postaru)

nebo tři zastávky RegioJetem

srdce řve otravně jak banda harantů

asi že zvětřilo tvou svůdně holou…

vrata jdou na třísky, vyrvaná od pantů

jinak mám celou věc fakt pod kontrolou

kruhový dojezd

už bych chtěl jenom sladce skonat

v záškubech na tvém hříšném těle

bylo mi krásně v ní i ponad

parazit v lůně hostitele

odkud a kam jdu? kruhem v čase

deru se zpátky po paměti

Bůh vlídné píči podobá se

a my jsme jeho hloupé děti

už bych chtěl jenom sladce skonat

(potom si srovnáš čakry v józe)

zlíbat tě celou od pod do nad

v kurevsky božské symbióze

šeptám ti do klína

šeptám ti do klína slaďounkých pitomin

v naději, že tě snad některou ohromím

neslyšíš – touláš se ve čtvrté dimenzi

ačkoliv nastal čas přemýšlet o penzi

když potom (ne už v ní) umírám vedle ní

Mám tě rád... neřeknu – jazyk mi dřevění…

vesmír se bez konce rozpíná do dáli

my jsme se uprostřed zázračně potkali

poločas (mého) rozpadu

svou ošklivostí škodím kráse

vnitřnosti kazí se a páchnou

zlomený v půli rozpadám se

jak hubeňour pod tlustou machnou

sám sebe žeru cizopasně

pak marně (v sobě) vřískám vzdorně

když do zdi nářků vrývám básně

pohřbený ve své láskomorně

daleká blízkost svítání

nozdry mám lačné naplnění

v slabinách neklid jarních tání

noc nemá konce, noc se kření

tisíce vzdechů do svítání…

když (potom všem) si úsvit smaží

na slunci čerstvé holobrádky

strčím svůj čenich do podpaží

královny vůní… nechci zpátky

zlatokopka a sňatkový podvodník

že půjdem ve dvou… kampak asi?

v seznamce lživě vsadíme

(já znám tvé finty a ty mé)

na jaro padlé do bezčasí

dva, kteří potřebují jiné…

být spolu? nula od nuly

nás všechny víry minuly

i Tvoje – promiň, Hospodine

máš Svět, co pro každého není…

jen věčný moula na kříži

pondělní ráno vyhlíží

a věří… věří na vzkříšení…

odvážná milostná

píšu ti milostnou na čtyři řádky

čtyři mi postačí, jsem s tím dost spjatý

stručně a výstižně, ať je to krátký

vyjevím odvahu před tvými vraty -

tak tedy… Bože můj, to už je pátý!

mé rty mají vyšší cíle

mám zlá ústa vzteklé čuby

občas bývám velkohubý

chvástám se, až je mi stydno

hlásám divné roztodivno

žeru, co mi nenáleží

mluvím mluvím mluvím… se lží

líbám ruce chlebodárců

prskám zapšklá slova starců

mé rty mají vyšší cíle…

snad je Bohu bohumilé

když je jimi požehnáno

ve tvém klíně… Bože, ano?

ve dvou

kde jsem já?… ty, lásko, kde jsi?

mezi námi galaxie

prázdna… ač má touha vyje

vzdálenost mě nevyděsí

spolu jsme… a zbytek vynech

jeden v druhého se prolne

(vstupné bude dobrovolné)

dva jazyky ve dvou klínech…

kdybych byl chytrý

kdybych byl chytrý jak můj mobil

dal bych si reset… sladkou tečku

svůj nový look bych přizpůsobil

pro hezkou mladou nabíječku

že jsem však v éře bakelitu

hanebně propil heslo k změnám

při trapném hraní na elitu

zůstávám věrný… starším ženám

na roládu do Elektry

na roládu do Elektry zvu tě -

co tě znám, tak mívám divné chutě

tohle žádný vědec nepochopí:

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Šeptám ti do klína.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.