Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Lenka Theodora Ficová

Hry na rozvoj dílčích funkcí u dětí
Optické a akustické vnímání, jemná motorika a prostorová orientace

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 7602. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdalena Jimelová
Sazba a grafická úprava Milan Vokál
Formát ePub Milan Vokál
Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Počet stran 176
Vydání 1., 2020

Vytisklo TISK CENTRUM, s.r.o., Moravany

© Grada Publishing, a.s., 2020
Cover Photo © Depositphotos / Pavel Semenov

ISBN 978-80-271-1579-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-1578-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-1045-2 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Ficová, Lenka Theodora
Hry na rozvoj dílčích funkcí u dětí : optické a akustické vnímání, jemná motorika a prostorová orientace / Lenka Theodora Ficová.
-- Vydání 1.. -- Praha : Grada, 2020. -- 1 online zdroj. -- (Pedagogika)
Obsahuje bibliografii

ISBN 978-80-271-1579-2 (online ; ePub)
* 373.2 * 316.346.32-053.4 * 159.922.72 * 612.65 * 159.93 * 37.091.33:159.943 * 796.2 * (072)
– předškolní výchova
– děti předškolního věku
– vývoj dítěte
– smyslové vnímání
– psychomotorické hry
– pohybové hry
– dílčí funkce
– metodické příručky
373.2/.3 - Předškolní a primární výchova a vzdělávání [22]

Předmluva

Vážené kolegyně, vážení kolegové,

dovolím si trochu nostalgie, snad mi to prominete.

Když jsem se před mnoha lety v rámci studia na vysoké škole poprvé setkala s pojmem „dílčí funkce“, byla jsem k nim velmi nedůvěřivá. Ale způsobem, jakým o nich mluvila naše přednášející, dr. Šafrová (s láskou na ni vzpomínám), jejím nadšením a zaujetím, jsem byla natolik uchvácená, že jsem si hned o polední přestávce mezi přednáškami zašla do knihkupectví koupit knihu Brigitte Sindelarové, kterou paní doktorka citovala. Překvapilo mne, že je to jenom útlý sešitek a k němu pár malých pracovních listů. Knihu jsem přečetla ještě ten den cestou vlakem při návratu domů ze školy. A tam někde, v tom vlaku na cestě mezi Brnem a Znojmem, se zrodila moje láska k terapii dílčích funkcí.

Samozřejmě jsem hned všechny návody z knihy nastudovala a na dětech v mateřské škole, kde jsem tehdy pracovala, vyzkoušela. Fungovalo to výborně a děti se prací bavily. Ovšem byl tu háček: dětí mnoho a času málo. Chtělo to nějakou modifikaci pro skupinové použití. Tehdy se „narodila“ Anička – průvodkyně dětí labyrintem aktivizace dílčích funkcí a společnice na cestě k jejich úspěchu. Jednotlivé lekce jsem hned, ještě ani „neměly zaschlý inkoust“, v mateřské škole použila k práci se skupinou dětí, abych věděla, zda fungují, a jakmile jsem si byla jistá účinkem lekcí, představila jsem je právě té paní doktorce Šafrové, která mne k dílčím funkcím nasměrovala. Je to už dvacet let a stále mne hřeje a těší její pochvala.

Tadá! Dvacet let a je to tady! To, co na vás čeká v knize, je dvaceti lety praxe ověřený způsob, jak nechat školkáčka vyrůst v klidného a spokojeného předškoláka a v malého školáka.

Těch dvacet let mne dostatečně přesvědčilo o tom, že za málem slov se mohou schovávat velké věci a že často ten nejjednodušší a nejpřirozenější postup je tou nejlepší cestou.

Milé kolegyně a milí kolegové, přeji vám co nejpříjemnější opakované setkávání s dílčími funkcemi. A Vám, milá paní doktorko Šafrová, Vám děkuji.

S úctou k vám všem

Lenka Theodora Ficová

Teoretická část

Dílčí funkce

Co jsou to dílčí funkce?

Brigitte Sindelarová ve své publikaci Předcházíme poruchám učení (Portál, 1996) přirovnává dílčí funkce ke kmeni stromu. Samozřejmě má pravdu. Jen zdravý a dobře rostlý kmen ponese bohatou korunu, která dá hojnost ovoce – komplexních schopností. Já bych ale použila jiný příměr.

Zkuste si představit nádherný, velký dům, co říkám dům, představte si divukrásný palác. Tak to je naše dítě. Tedy, to je naše dítě, když vše funguje tak, jak má. A co musí fungovat? Vraťme se k našemu paláci.

Takový palác (ale i docela obyčejná chalupa) musí stát na dobrém podkladě. U dítěte bychom řekli, že musí mít dobrou oporu ve „svých lidech“ – v prostředí.

Takový palác musí mít velmi dobré, pevné a trvalé základy. I človíček musí takové základy mít. Mám na mysli základní schopnosti, které jsou mu v různé míře v jejich základních formách vrozeny, a bez kterých nelze získávat a rozvíjet další schopnosti a dovednosti, ať jde o umění řeči, matematiky či o schopnost stavět z kostek. A to jsou právě ty tajemné dílčí funkce. Tak jako se nedá bez dobrých základů postavit dobrý dům, bez dobře rozvinutých dílčích funkcí se nedá vybudovat, tedy vychovat, dobře a pohodově žijící, vnímající a myslící človíček.

Ony ty dílčí funkce nejsou na první pohled vidět, zrovna jako základy domu. Taky jsem nikdy neslyšela, že by některá hrdá majitelka domu zvala svoje přítelkyně k prohlídce domovních základů. To spíš k posezení v obýváku, na terase a podobně. Ovšem kde by to bylo bez základů! Zrovna tak asi neuslyšíte chlubit se maminku: „Podívejte, jak má ten náš chlapeček rozvinuté dílčí funkce!“ Ale určitě jste alespoň stokrát slyšeli: „Podívejte, jak ten náš hošíček pozná barvičky! A co postavil z lega! A jak kreslí! A taky už hraje pexeso!“ A spoustu dalších mateřských projevů. Chlapec je prostě šikovný. Má dobře rozvinuté dílčí funkce.

Kde dílčí funkce hledat a jak?

Naprosto všude. Snad bude dobré si nejdříve povědět, co vlastně dílčí funkce dovedou. Je pět oblastí, do kterých je jejich působení rozděleno: optické vnímání, akustické vnímání, prostorová orientace, intermodalita a serialita.

Optické vnímání

Optické vnímání je pro dítě nesmírně důležité. Umožňuje mu rozlišení základních tvarů, vyhledávání konkrétních tvarů, identifikaci složených tvarů, rozlišení tvaru od pozadí a zapamatování si viděného. To vše je naprosto nezbytným předpokladem pro nácvik jakékoliv školní dovednosti. Představte si dítě, které nedokáže v důsledku deficitu funkcí optického vnímání rozlišit jednotlivé tvary a mělo by se učit číst a psát (písmena i číslice). To je prakticky velmi těžko uskutečnitelné.

Sluchové vnímání

Tato skupina zahrnuje nejen schopnost rozpoznání jednotlivých zvuků, ať už přírodních či umělých. Patří sem i schopnost rozlišit fonémy, melodii a, což je velmi důležité, schopnost soustředit se na nějaký zvukový podnět. Dítě s narušením v této oblasti má, kromě toho, že má výrazné problémy ve čtení a psaní, problémy ve všech činnostech, kde musí pracovat podle výkladu, slovních pokynů či smluvených povelů či signálů. To je všude. V praxi to vypadá tak, že dítě upoutá nevýběrově každý zvuk a ono ví, jaké auto projelo kolem školy, že venku zpíval pták, že někdo jde po chodbě, ale smysl toho, co říká učitel, mu uniká, pokud vůbec ví, že učitel něco říkal. Eventuálně se tak zabere do nějaké činnosti, že nikoho a nic z okolí neslyší. A praxe – to jsou také poznámky na adresu takového dítěte typu: už zase nedáváš pozor, nelelkuj, ty jsi snad hluchý a podobně. Dítě to určitě nepovzbudí.

Prostorová orientace

Zdánlivě to je prvoplánová záležitost. Ve skutečnosti však oblast zásadního charakteru. Bez hmatového smyslu nelze provést jakoukoliv manipulaci a vůbec už nelze správně držet tužku. (Ani si zavázat tkaničku u boty nebo zapnout knoflíky). Nezvládnutí tělesného schématu a jeho vnímání může vést k nekoordinovanosti pohybů, a tím ke ztížení fyzických činností (to jsou ty „neohrabané“ děti, co se „přerazí i na rovině“ a neumí cvičit ani podle cvičitele – to už vůbec ne) i psaní, ale i k závažným poruchám příjmu potravy (při spolupůsobení dalších faktorů). Prostorová orientace je nejen základem prostorových cvičení a her, ale hlavně základním předpokladem pro výuku čtení a psaní. Spousta písmen je stejných, jen prostorově převrácených – p, b, d, P, V, A… Prostorová orientace nás také směruje, abychom četli zleva doprava.

Intermodalita

Bez intermodality to nejde. Je to schopnost využívat při činnosti několik funkcí současně. A to musí každý a neustále: čtení – zraková analýza a syntéza, koordinace očních pohybů, koordinace mluvidel, akustická kontrola.

Serialita

Serialita je velmi samozřejmá. Například při psaní to bez ní nejde, ani při počtech, ani při pečení buchet a dokonce ani při oblékání kalhot. Je to náš „našeptávač“, který nám říká, co musí předcházet a co následovat a v jakém pořadí.

Jak vidíte, dílčí funkce jsou k vidění úplně všude, a to proto, že jsou základem všech lidských činností. Jejich nedostatečné či nerovnoměrné rozvinutí či rozvíjení je velmi jednoduše odhalitelné a napravitelné již v raném věku.

Co s nimi?

Vrátím se k našemu překrásnému domu. Když se staví dům, každý se snaží vybudovat pevné a kvalitní základy. Přeměřuje je, zkoumá, hledá optimální řešení a radí se s odborníky. A tak by to mělo být i s přípravou našeho malého človíčka pro školu a další život. Někdy se stane, že děťátko přijde do školy jako zdánlivě připravené a zralé, ovšem záhy se u něj projeví charakteristické rysy některé poruchy učení. V „horším“ případě si nese do školy nějakou nálepku už ze školky.

Vidíte, že naše milé dílčí funkce výrazně ovlivňují školní výkon. A také vidíte, že jejich deficity se projevují v průběhu celého života a ve všech jeho rovinách, tedy i v raném dětství. Co z toho plyne? Že jejich cíleným procvičováním a rozvíjením už od útlého věku můžeme předejít vzniku poruch učení ve školním věku či alespoň můžeme zmírnit jejich projevy, vytvořit jakýsi program prevence.

Jak takové dítě s deficitem dílčích funkcí poznáme? Jednoduše a určitě přinejmenším na druhý či třetí pohled.

Co dokáže deficit dílčích funkcí

Deficit dílčích funkcí dokáže moc. Asi tolik jako špatné základy domu. Hotové neštěstí. Jenomže dům, i když stojí spoustu peněz, je jenom esteticky navršená hromada neživého materiálu. Ale človíček?

Uvedu několik příkladů, kdy dílčí funkce nejsou dobře rozvinuté:

Klárka – deficit akustického vnímání

Klárinka je milé a snaživé děvčátko. Až na tu „kázeň“. Nikdy nedokáže ihned uposlechnout pokynu paní učitelky. Například – hraje si. Paní učitelka zavolá „uklízíme“ a Klárinka si hraje dál. Paní učitelka opakuje výzvu – a Klárinka si hraje, ani očka nezvedá – něco povídá panence, pak ji převléká… Všechny ostatní děti mají už hračky uklizené, jen Klárinka si hraje. Paní učitelka jí jde pomoci – „Jsi neposlucha neposlušná!“

Vojtík – deficit prostorové orientace

Vojtíšek. Chlapec bystrý, hodný, tvárný. Jen toho kreslení kdyby nebylo. Jak si sedne k výkresu a pastelkám, udělá pár „odbytých“ čar a začne – vrtí se, pošťuchuje kamarády, šaškuje… A co teprve když má kreslit nebo malovat podle předlohy! Hrůza hrůz!

Dominik – deficit v oblasti jemné motoriky a prostorové orientace

A Dominik? Skvělý chlapec, inteligentní, vtipný, milý. Ale pracovat s listy pro rozvoj grafomotoriky nechce. Dřív je alespoň počmáral – však mu paní učitelka vyčinila! Ale teď – ani čárka. A kdyby jen to, pláče hned jak spatří pracovní listy.

Pepík – deficit prostorové orientace a seriality

Pepík je postrach učitelek. Za pochvalu by šel světa kraj. Jenže ono zpravidla není za co chválit. Na co sáhne, to pokazí. Nic neuklidí na správné místo. Ani při cvičení se nesnaží. Pro cokoliv jej člověk pošle, nic z toho nepřinese, a to se mu může stokrát říkat, kde tu věc najde… Jenom šaškuje, vykřikuje a zlobí.

Deficity dílčích funkcí

Pojem dílčí funkce

Nedostatečně přesné označení a charakteristika vývojových poruch a chování vyvolávaly potřebu diferencovanějšího pohledu na tento problém. Řešení vyplynulo z výzkumu, který probíhal na konci šedesátých a na začátku sedmdesátých let minulého století v německy mluvících zemích. Zabýval se drobným cerebrálním poškozením u dětí a jeho vlivem na kognitivní a psychický vývoj. Pracovníci v tomto výzkumu sledovali u dětí vývoj psychických schopností, jejich případně odchylný vývoj a v závislosti na tom rozvoj dalších stránek osobnosti dítěte. Celý výzkum se opíral o výsledky fyziologických měření a o podrobná psychologická sledování.

Výzkum ukázal, že existuje celá škála cerebrálních poškození, od rozsáhlých s výraznými neurologickými symptomy až po lehké mozkové dysfunkce, které se projevují ve formě nedostatků v psychických funkcích ovlivňujících rozvoj dítěte ve všech jeho oblastech, hlavně v rovině poznávacích a adaptačních procesů. Tyto psychické funkce dostaly v německy mluvících zemích název dílčí.

Definice dílčích funkcí

Velmi jasnou a přehlednou definici dílčích funkcí uvádí J. Pratscherová: „Dílčí funkce lze vidět jako kognitivní elementární proces, to znamená jako jisté základní schopnosti a funkce, jež potřebuje člověk ke zpracování informací.“

Dr. M. Biebel, přednosta kliniky pro psychiatrii a dětskou neuropsychiatrii v Salcburku, definuje dílčí funkce takto: „Dílčí funkce jsou kognitivní a zpracovávající funkce centrální nervové soustavy, které používáme jako instrumenty a které člověku umožňují poznávat a chápat jeho okolí, orientovat se v něm a správně reagovat. Potřebujeme je ve všech oblastech a situacích denního života. Oslabení těchto základních funkcí omezuje jedince po všech stránkách.“

Deficity dílčích funkcí (též dílčí oslabení výkonu)

Pojem deficity dílčích funkcí zavedl na počátku sedmdesátých let do odborné literatury J. Graichen jako souhrnné označení bazálních funkcí, které se rozvíjejí s psychomotorickým rozvojem dítěte. Tento pojem uvedl jako návrh označení souhrnně zastřešujícího všechny specifické poruchy učení v rámci koncepce mozku jako funkčního systému s dynamickou lokalizací, ve které se realizují všechny funkce nezbytné ke zvládnutí určitých komplexních procesů adaptace a jejichž narušením dochází k selhání celého systému.

Vycházel přitom z výsledků neurofyziologického a neuropsychologického výzkumu. V naší literatuře se nejčastěji setkáme s pojmem dílčí výkon a dílčí oslabení výkonu.

Definice deficitů dílčích funkcí

Německý psychiatr R. Lempp charakterizoval deficity dílčích funkcí takto: „Deficity dílčích funkcí jsou zmenšení výkonu jednotlivých faktorů nebo jejich částí uprostřed většího systému, který je potřebný ke zvládnutí určitého komplexního úkolu adaptace.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Hry na rozvoj dílčích funkcí u dětí.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.