Zápalky nepatří do rukou zvířat

Zdeněk Fabián

Krabička od sirek

Asi všichni znáte tu vzácnou chvilku náhlého osvícení, následkem kterého se vám do života nacpe někdo nebo něco, s kým nebo čím jste nepočítali, a změní jeho obsah a náplň. Jako šestiletý jsem zažil chvilku osvícení tři roky po válce na záchodě u tety Justýnky.

Začínat vyprávění na záchodě je možná trochu nestandardní, ale tak to skutečně bylo. V mým věku už mě nazajímají sajens-fikšny ani fikšny, čtu a píšu pouze literaturu faktu. Nebyl to sice ten nejúžasnější záchod, který jsem v životě poznal, třeba kamarád Jarda měl v šestým patře na Žižkově širokoúhlé záchodové okénko, z kterého viděl celé to město veliké, jehož sláva se hvězd do nedávna dotýkala, s mísou kuriózně natočenou k tomu okénku a nikoli ke dveřím. Bylo to to první, na co se noví návštěvníci museli jít podívat. Záchod tety Justýnky měl sice jen mrňavé okénko do obyčejného světlíku, ale na poličce vedle toaletních papírů tam ležely dva balíčky sirek. V jednom byli The strong manové s obrázky svalovce s nějakým klackem, ve druhém deset krásných ospalých paní jménem Jana Gauharová.

V mé rodné vísce tou dobou měli v trafikách jen The key a The pistol, sirky jistě schopné zapálit stodolu, ale sotva schopné zapálit nadšení pro sbírání obrázků. Jak jsem se později dozvěděl, jedním z prvních počinů nové, vítězné lidové vlády, bylo již v roce 1948 nařízení ukončit tisk zápalkových nálepek, kopírujících vlasteneckou produkci první republiky. Ovšem, republiky buržoazní. Ta nová, lidově demokratická, rázně skoncovala s Českými zápalkami, Moravskými zápalkami a Všesokolskými slety a podobným balastem.

Než se ale navrhnou, schválí a vytisknou přijatelné nálepky a nalípnou se v národním už podniku Solo Sušice na zápalky, musí vítězné hospodyňky a vítězní kuřáci nějaký čas používat zápalky určené na export.

Jak jinak, stal jsem se sběratelem krabiček od sirek. Zpočátku vlastně sběračem, protože většinu svých úlovků jsem nacházel kolem odpadkových košů (nebo i v nich).

Brzy se ukázalo, že když se sbírání pojedná profesionálně, mají i ty exportní klíče a pistole něco do sebe. Jsou různé velikosti a různě barevné.

Exportní zápalky byly brzy vyškrtány a objevily se skvosty nové doby, zápalky Práci čest, několik druhů VDP (které lid pokřtil na Vyližte Dělníkům Prdel), Blahobyt dokážeme vyrobit a podobně.

I ty lidově-demokratické krabičky se lišily: Solo Su jsou ze Sušice, Solo Li je Lipník, BB Banská Bystrica. Lidově-demokratičtí tvůrci nálepek časem navázali na praxi svých předchůdců a začali navrhovat série, abych mohl na kole objíždět trafiky a otravovat trafikanty rozbalováním balíčků sirek až do chvíle, kdy jsem usoudil, že už mám sérii kompletní.

Nové nálepky měly za zřejmý cíl vychovávat pracující k řádnému lidově-demokratickému občanství. Sběrové série, například, nabádaly kuřáky i hospodyňky u plynových vařičů vše nepotřebné zanést do sběru:

Staré kosti patří do sběru

Maso na pekáč kožky do sběru

Sběr odpadků má ten vtip že se nám povede líp

Nic nazmar

Papír k papírku tuna za chvilku

a tak podobně. Oblíbené, tedy alespoň u komise, která návrhy schvalovala, byly zápalky s nálepkami vyzývající k různým prospěšným činnostem:

Platím včas své daně, posiluji republiku a mír

Pojďte s námi plnit paťročnicu do Komárna

Nejlepší chlapci jdou do dolů a hutí

Kdo pracuje a spoří buduje a tvoří

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zápalky nepatří do rukou zvířat.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.