JOTA/2020

Beautiful Bombshell

Copyright © Christina Hobbs a Lauren Billings, 2013

Translation © Dominika Moulíková, 2020

© Nakladatelství JOTA, s. r. o., 2020

ISBN epub 978-80-7565-762-6

.

Pro naši božskou Marthu, která porazila rakovinu.

Jedna

Bennett Ryan

„Nejchytřejší věc, kterou jsem kdy udělal, bylo přizvat Maxe Stellu k plánování tvojí rozlučky se svobodou.“

Podíval jsem se na svého bratra Henryho, který ta slova prakticky zazpíval. Seděl opřený v luxusním koženém křesle a v ruce svíral skleničku vodky Gimlet. Právě se vrátil ze soukromé „schůzky“ v tajemných zadních pokojích klubu a na tváři mu rozkvétal ten největší úsměv, jaký jsem u něj kdy viděl. Když promluvil, nedíval se na mě. Sledoval tři nádherné ženy, které tančily na jevišti a svlékaly se v pomalém, tepajícím rytmu. „To si budu muset pamatovat pro příště,“ zamumlal a pozvedl sklenku ke rtům.

„Já nemám v plánu loučit se se svobodou víckrát,“ namítl jsem.

„No…“ Dopředu se naklonil Will Sumner, Maxův nejlepší kamarád a obchodní partner, aby zachytil Henryho pohled. „To ty možná budeš potřebovat druhou rozlučku se svobodou, pokud se tvá současná žena dozví o té pozornosti profesionální tanečnice, které se ti právě dostalo. Jak se tak dívám kolem, pochybuju, že skončí jen u vrtění na mužským klíně.“

Henry odmítavě mávl rukou a pronesl: „Fakt to byl jen tanec na klíně.“ A pak se na mě usmál a zamrkal. „Ačkoli vážně dobrý tanec na klíně.“

„Měl šťastný konec?“ zeptal jsem se s úsměškem, a zároveň mírným znechucením.

Henry se smíchem zavrtěl hlavou a znovu si usrkl pití. „Tak dobrý zase ne, Bene.“

S úlevou jsem vydechl. Znal jsem svého bratra natolik dobře, abych věděl, že by svou ženu Minu nikdy nepodvedl, ale pořád se heslem „co oči nevidí, to srdce nebolí“ řídil mnohem víc, než já kdy budu.

I když jsme se s Chloe měli brát až v červnu, jediný víkend, kdy jsme se s Maxem, Henrym a Willem dokázali sejít, byl druhý víkend v únoru. Čekal jsem, že budeme muset naše ženy vážně hodně uplácet, aby souhlasily s naším výletem do Vegas v průběhu Valentýna, ale jako vždycky nás překvapily. Ani nemrkly a jednoduše si místo toho naplánovaly společný výlet do pohoří Catskills.

Na úvod naší pánské jízdy vybral Max zastávku v luxusním klubu. Na tohle místo bychom rozhodně nenarazili při brouzdání po internetu ani při procházce po lasvegaském Stripu. Abych byl upřímný, Černé srdce zvenčí nevypadalo nic moc. Skrývalo se v nevinně vypadající kancelářské budově pár bloků od husté dopravy na Las Vegas Boulevard. Ale když jsme prošli přes troje zamčené dveře a kolem dvou vyhazovačů, ocitli jsme se v nóbl klubu velkém zhruba jako můj byt v New Yorku, který – čím hlouběji jsme pokračovali do temných útrob budov – tím více vibroval sexem.

V obrovské hlavní místnosti se blýskala malá vyvýšená pódia, na každém z nich byla jedna tanečnice, která na sobě měla jiskřivě stříbrné prádélko. Taky tam stály čtyři černé mramorové bary, v každém rohu jeden, a každý se zaměřoval na jiný druh nápoje. Henry a já jsme se rozmazlovali u baru s vodkou, odkud jsme si také přinesli kaviár, skandinávský gravlax a bliny. Max s Willem zamířili přímou čarou pro skotskou. Zbývající dva bary nabízely širokou škálu vín a likérů.

Nábytek z tmavé přepychové kůže byl neuvěřitelně měkký a každé křeslo bylo dost velké pro dva… pro případ, že by některý z nás přijal nabídku tance v hlavní části klubu. Servírky, které na sobě měly všechno možné včetně latexových bikin, nebo naopak vůbec nic, nosily tácy s nápoji. Naše hosteska, Gaia, začala noc v krajkové červené košilce a kalhotkách, s nějakým propracovaným šperkem ve vlasech, uších a kolem krku. Ovšem zdálo se, že pokaždé, když nás přišla zkontrolovat, si něco sundala.

V takových podnicích jsem se nevyskytoval často, ale dokonce i já jsem věděl, že nejde o žádný obyčejný noční klub. Bylo to kurevsky působivé.

„Otázkou je,“ pronesl Henry a přerušil mé myšlenky, „kdy předvedou tanec na klíně budoucímu ženichovi?“

Všichni kolem mě na jeho prohlášení zareagovali různými povzbudivými slovy, ale já okamžitě zavrtěl hlavou. „Nechám si to ujít. Tanec na klíně mi nic neříká.“

„Jak je možný, aby s tebou nehlo, když ti na klíně tančí neznámá a neskonale sexy ženská?“ zeptal se Henry, oči rozšířené nevírou. S bratrem jsme na žádné z našich služebních cest podobný klub nikdy nenavštívili, a možná proto mě jeho nadšení překvapilo stejně, jako ho překvapila moje nechuť. „To nejsi ani trochu vášnivý?“

Pokývl jsem. „To jsem, dokonce velmi. Myslím, že právě proto se mi to nelíbí.“

„Kecy,“ pronesl Max, odložil svoje pití na stoleček a mávl přes celou místnost na někoho ve vzdáleném, tmavém koutě. „Tohle je první noc víkendu, kdy se loučíš se svobodou, a tanec na klíně je nutnost.“

„Možná vás všechny překvapí, když uslyšíte, že v tomhle souhlasím s Bennettem,“ ozval se Will. „Tanec na klíně od někoho, koho neznáte, je příšerný. Kam máte dát ruce? Kam se máte dívat? Není to stejné, jako být s milenkou – je to příliš neosobní.“

Zatímco Henry trval na tom, že Will očividně nikdy nezažil dobrý tanec na klíně, Max vstal, aby si promluvil s mužem, který se zničehonic ocitl na druhé straně našeho stolku. Byl menší než Max – což nebylo neobvyklé – a vlasy na spáncích měl prošedivělé. V jeho tváři a očích se zračil naprostý klid, který mi prozradil, že už toho hodně zažil, a ještě víc viděl. Tmavý oblek mu perfektně padl, rty měl sevřené do tenké linky. Pochopil jsem, že to musí být neblaze proslulý Johnny French, o kterém se Max zmínil v letadle.

I když jsem předpokládal, že domlouvají tanec pro mě, s překvapením jsem sledoval Maxův napjatý pohled zírající do zdi, když mu Johnny něco zamumlal. Dokázal bych spočítat na prstech jedné ruky, kdy jsem viděl Maxe vypadat jinak než uvolněně, takže jsem se naklonil dopředu a snažil se pochopit, co se děje. Henry a Will si jich už nevšímali, upírali svou pozornost zpátky na teď už nahé tanečnice na pódiu. Konečně se Maxova ramena uvolnila, jako kdyby dospěl k nějakému závěru, usmál se na Johnnyho a zašeptal: „Díky, kámo.“

Johnny poplácal Maxe po rameni, otočil se a opustil nás. Max se vrátil ke svému křeslu a natáhl se po pití. Trhl jsem bradou k chodbě za černým závěsem, do které Johnny zamířil. „Co to mělo znamenat?“

„To,“ začal Max, „mělo znamenat, že pro tebe připravili pokoj.“

„Pro mě?“ přitiskl jsem si ruku na hruď a zavrtěl hlavou. „Jak už jsem říkal, Maxi, tohle si nechám ujít.“

„To teda kurva nenecháš.“

„Myslíš to vážně.“

„To teda kurva jo. Řekl mi, že máš zamířit touhle chodbou,“ – Max ukázal na jinou chodbu, než ve které zmizel Johnny – „a dojít až do Neptunu.“

Zasténal jsem a opřel se. I když se mi tenhle klub zdál jako nejlepší svého druhu ve městě – nebo kdekoli jinde, když už jsme u toho – na seznamu věcí, které jsem chtěl dneska v noci dělat, byl tanec na klíně od nějaké neznámé lasvegaské tanečnice jen o trochu výš, než sníst zkažené sushi a pak celou noc zvracet.

„Nebuď sráč a prostě projdi tou chodbou a nech nějakou holku, ať předvede tvýmu ptáku sexy taneček.“ Max na mě hleděl přimhouřenýma očima. „To si tímhle zasraným kňouráním ze mě děláš prdel? Tohle je sakra tvoje rozlučka se svobodou. Chovej se jako chlap, kterým jsi býval.“

Zkoumal jsem ho, přemýšlel, proč tak neochvějně sedí ve svém křesle a mě zatím pobízí, abych vstal z toho svého. „Pro tebe má Johnny taky připravenou nějakou místnost? Ty si tanec na klíně nedopřeješ?“

Zasmál se, přitiskl si sklenku se skotskou ke rtům a zamumlal: „Je to tanec na klíně, Bene. Ne zasraná návštěva zubaře.“

„Debile.“ Zvednul jsem skleničku a podíval se na hustou, čirou tekutinu. Když jsem tady do toho šel, věděl jsem, že tu budou ženský a chlast a nejspíš nějaké činnosti, které můžou balancovat na hranici morálky, ale pravda je taková, že Chloe to věděla taky. Řekla mi, ať se bavím, a v jejích očích se ani na okamžik neobjevil stín starostí nebo nedůvěry. Nebyl k tomu důvod.

Na jeden lok jsem vypil panáka vodky a zamumlal: „Vysrat se na to,“ než jsem vstal a zamířil chodbou. Moji večerní společníci byli – překvapivě – natolik na úrovni, aby můj odchod neoslavili povzbuzováním, ale i tak jsem cestou k chodbě vlevo od hlavního pódia cítil, jak se mi do zad upírá jejich pozornost.

Hned za vstupem do chodby se koberec změnil z černé na sytou, královskou modř. Celý ten prostor se zdál ještě tmavší než samotná hlavní místnost. Zdi byly sametově černé a drobné křišťálové lampy na zdech vydávaly jen tolik světla, aby mně ukázaly cestu. Po jedné straně dlouhé chodby jsem viděl dveře se jmény planet: Merkur, Venuše, Země… Na konci, u dveří označených Neptun, jsem zaváhal. Bude už uvnitř nějaká žena? Budu tam mít nachystané křeslo, nebo co hůř, postel?

Dveře byly zdobné a těžké, jako kdyby patřily na hrad nebo do nějakého děsivého, gotického sexuálního podzemí. Zasranej Max. Zachvěl jsem se a otočil klikou. Když jsem zjistil, že uvnitř není žádný železný kříž, pouta, ani žádná žena, jen dlouhá lenoška s malou stříbrnou krabičkou uprostřed, vydechl jsem úlevou. K té krabičce byla hedvábnou rudou stužkou přivázaná bílá kartička, na které stálo úhledným rukopisem napsáno Bennett Ryan.

Super. Nějaká neznámá lasvegaská tanečnice už zná moje pitomý jméno.

Uvnitř krabičky ležela černá saténová páska přes oči a útržek papíru, na kterém černým inkoustem stálo: Nasaď si to.

Měl jsem si nasadit pásku přes oči kvůli tanci na klíně? K čemu to pak je? Jen proto, že jsem ho dneska nechtěl, neznamená, že jsem s tancováním na klíně neměl zkušenosti. Pokud se za posledních pár let nezměnil průběh, člověk se naopak má dívat, ale nesahat. Co jinýho mám kurva dělat, až přijde dovnitř, a já nic neuvidím? Rozhodně nemám v úmyslu na ni sahat.

Odložil jsem pásku na lenošku a hleděl na zeď. Minuty ubíhaly a s každou další jsem byl víc a víc přesvědčený, že si v tomhle pokoji pásku přes oči nenasadím ani za zlatý prase.

Skoro jsem slyšel, jak ve mně narůstá podráždění. Podobalo se to burácení, vlně, praskajícímu ohni. Zavřel jsem oči, třikrát se zhluboka nadechl a pak si pozorněji prohlédl své okolí. Zdi byly světle šedé, lenoška tlumeně modrá. Ten pokoj vypadal spíš jako šatna nějakého luxusního obchodu než místnost, kde, jak jsem předpokládal, dostávají muži trochu víc než jen tanec. Sklouzl jsem rukou po pružné kůži lenošky a teprve tehdy jsem si všiml, že pod páskou v krabičce ležela pohřbená další zpráva. Na silném papíře stálo stejným rukopisem napsáno:

Nasaď si tu zatracenou pásku, Bene, nebuď taková měkkota.

Zasranej Max. Vážně tady budu sedět uvězněný, dokud si nenasadím tu pásku a neprotrpím si to? Neochotně jsem zvedl černou látku, nechal si ji sklouznout přes hlavu a naposledy zaváhal, než jsem si ji přetáhl přes oči. Už jsem si v duchu plánoval, jak to Maxovi oplatím. Znal mě déle než téměř kdokoli v mém životě vyjma mé rodiny a dobře věděl, jak je pro mě důležitá věrnost a sebeovládání. Požádat mě, abych šel do téhle místnosti a zakryl si oči, aniž bych věděl, co se chystá? To je teda zatracenej kokot.

Opřel jsem se o zeď, čekal v otravné izolaci a poslouchal zvuky, kterých jsem si předtím nevšiml: tlumené tepání hudby ve vedlejších pokojích, skřípot otvíraných a zavíraných dveří doprovázený tichým, těžkým klapnutím. A pak jsem zaslechl, jak se klika mého pokoje otáčí a dveře při otvírání jemně drhnou po koberci.

Srdce mi začalo uhánět.

Jakmile mi do nosu vnikl závan neznámého parfému, ucítil jsem, jak mi záda ztuhla znepokojením. Nesnáším, když nevidím, co se ke mně blíží. Na chvíli se zastavila u zdi: uslyšel jsem zašustění, tiché klapnutí a pak se místností rozezněla tichá, rytmická hudba.

Teplé, měkké ruce mi sevřely zápěstí a něžně, ale zkušeně navedly moje ruce, aby se mi nečinně opíraly o boky. Nesahat? To kurva není problém.

Nehnutě jsem seděl, zatímco mi vklouzla na klín. Její dech voněl po skořici, její boky se o mě třely, ruce se tiskly k hrudi. Takže takhle to bude: já zůstanu se zavázanýma očima, ona na mě bude tancovat a pak odejdu? Ucítil jsem, jak se začínám postupně uvolňovat. Ta žena se nade mnou pohybovala, boky na stehnech, ruce na hrudníku. Ta páska přes oči by byla možná užitečná v tom, že jsem měl nastražené ostatní smysly. Kdybych patřil k těm, kteří si tyhle věci užívají, mohlo by to být asi vzrůšo. Spíš si ale myslím, že by mi vážně vadilo nic nevidět.

Ale možná Max věděl, že tohle je jediný způsob, jak zařídit, aby ta zkušenost pro mě nebyla nesnesitelná. Při tom pomyšlení jsem mu chtěl nakopat zadek o trochu míň.

Tanečnice se na mně přetočila, její boky se kolébaly rytmicky s hudbou, vlnily se v malých, lechtivých kroužcích. Odklonila se, sevřela moje ramena, aby získala rovnováhu, a já na stehnech ucítil tlak jejího zadku, náznak jejího pohlaví tak blízko k mému ptákovi, že jsem se neskonale opatrně pokusil poodsunout se kousek dál, zabořit se tělem hlouběji do lenošky. Pak se znovu posadila zpříma a já ucítil, jak se mi o hrudník otřela její ňadra. Její dech byl na mém krku teplý a hebký, a i když to nebylo nepříjemné samo o sobě, rychle to začalo být trapné. Můj prvotní strach, že se jí budu muset dívat do očí, usmívat se, nebo se tvářit, že tu jsem dobrovolně, se rozplynul, a místo toho jsem si všiml, že ten tanec nepřinášel potěšení ani jednomu z nás. Ona z toho rozhodně neměla nic než peníze a já díky pásce přes oči ani nemusel předstírat, že si to užívám. Zjistil jsem, že se snažím odhadnout, jak dlouho ta písnička ještě potrvá. Tuhle konkrétní skladbu jsem neznal, ale její melodie byla snadno čitelná, takže když ta píseň začala předvídatelně gradovat ke konci, spolu s výdechem ze mě odplynul i zbytek napětí. Ta nebohá žena na mém klíně zpomalila, její ruce mi spočinuly na ramenou.

Když píseň skončila, jediný zvuk, který se rozléhal místností, byl striptérčin zrychlený dech.

Teď už odejde? Měl bych něco říct?

S hrůzou, která se mi usadila v břiše, jsem naprosto jasně pochopil, že možná tohle je teprve ten okamžik, kdy začne to skutečné představení. K mému absolutnímu zděšení se striptérka naklonila vpřed a sklouzla zuby po mé čelisti.

Pak… jsem naprosto znehybněl, když mou netrpělivost začalo přebíjet pochopení.

„Zdravím, pane Ryane.“ Její dech v mém uchu hřál, její hlas způsobil, že jsem celý ztuhl. Co to kurva má být? Ruce podél boků se mi zatnuly v pěst. „Vážně, vážně moc chci políbit ta vaše sexy naštvaná ústa.“

Otevřel jsme pusu, abych něco řekl, ale nic z ní nevyšlo.

Zpropadená Chloe Millsová.

„Já jsem tu právě při tom tanci málem vyplivla duši a ty nejsi ani trochu vzrušený?“ Naklonila se ke mně a olízla mi krk, zatímco klesla boky níž a zavrtěla se mi na ptákovi. „Á, tady to máme…“ Zachichotala se mi do krku. „Teď už jsi.“

V hlavě mi vybuchly všechny možné reakce: úleva a vztek, šok a zahanbení. Chloe byla tady, ve Vegas, nelyžovala v zatraceném Catskills, a přišla sem, aby mě tu našla s páskou přes oči, jak čekám na nějakou tanečnici. A udělala mi naprosto přesně to, co mi měla udělat ta cizí žena: zatančila mi na stehnech a otírala se mi o ptáka. Ale protentokrát se mi podařilo zachovat se stejně, jako se vždycky chovám v pracovních vztazích: skryl jsem svou prvotní reakci, dokud jsem ji nepozměnil tak, jak jsem chtěl.

Počítal jsem pozpátku od deseti a pak se teprve zeptal: „Tohle měla být nějaká zkouška?“

Naklonila se ke mně a políbila mě na ucho. „Ne.“

Nechystal jsem se vysvětlovat, co v téhle místnosti dělám. Neudělal jsem nic špatného. Přesto jsem v sobě cítil podivný konflikt: narůstající vzrušení, že pro mě tohle všechno udělala, a zároveň vztek, že to na mě takhle narafičila. „Máte průšvih, slečno Millsová.“

Přitiskla mi koneček prstu ke rtům, a pak ho uvěznila mezi našimi rty v krátkém políbení. „Jsem jen šťastná, že jsem měla pravdu. Max mi dluží padesát babek. Řekla jsem mu, že se ti nebude líbit, když ti bude někdo cizí tančit na klíně. Nevěra je pro tebe tabu.“

Polkl jsem a přikývl.

„Použila jsem všechny svoje triky, ale nic. V kalhotách se ti to ani nezachvělo. Vážně doufám, že jsi vůbec netušil, že jsem to já, jinak bych se – abych byla upřímná – cítila trochu dotčeně.“

Vrtěl jsem hlavou a mumlal: „Ne. Ten parfém je… špatně. Vždyť nesnášíš skořicové žvýkačky. A navíc jsem se tě nemohl dotýkat.“

„Teď už můžeš,“ pronesla a zvedla moje ruce, aby si je opřela o svá nahá stehna. Přejel jsem dlaněmi k jejím bokům a ucítil ostré píchnutí malých kamínků na jejím prádle. Co to má kurva na sobě? Umíral jsem touhou sundat si pásku z očí, ale ona to zatím neudělala. Předpokládal jsem, že i s tímhle jsem měl ještě počkat.

Sklouzl jsem rukama po jejích stehnech dolů k lýtkům a náhle jsem nic na světě nechtěl víc než si zapíchat v tomhle pokoji v útrobách pochybného lasvegaského klubu. Ta úleva, že mi na klíně sedí Chloe, a ne nějaká cizinka, mě přemohla. V žilách mi vystřelil příval adrenalinu. „Dávám vám své svolení mě v téhle místnosti ošukat, slečno Millsová.“

Naklonila se ke mně a přisála se mi k čelisti. „Hmm… možná. Chceš nejdřív druhou příležitost, aby sis užil tanec?“ Přikývl jsem a vydechl, když mi stáhla pásku z očí a odhalila své… oblečení. Měla na sobě drobounkou podprsenku, kterou měla úzkými, saténovými pásky přivázanou k ramenům, a která vypadala, že je celá vyrobená z polodrahokamů přidržovaných pohromadě jen tím nejnepatrnějším kousínkem hedvábí. Její kalhotky byly podobně chatrné, a dokonce ještě víc fascinující. Tenké saténové uzly na bocích mi naznačovaly, že bych je nejspíš neměl ničit.

Sklouzl jsem konečkem prstu přes její trup a ona zašeptala: „Líbí se ti moje nové prádélko?“

Zíral jsem na ty drobné klenoty, které zdobily její kůži, pableskující zářivou zelení a zároveň průzračné jako diamanty. Vypadala jako umělecký dílo. „Není to marný,“ zamumlal jsem a naklonil se dopředu, abych ji políbil mezi ňadra. „V nouzový situaci.“

„Chceš se mě dotýkat?“

Znovu jsem přikývl a vzhlédl k její tváři. Moje oči pod jejím hladovým pohledem ztmavly.

Usmála se a olízla si rty. „Nešlo o žádnou zkoušku, když jsem tě sem poslala. Ale,“ začala a její pohled se přesunul k mým rtům, „realita je taková, že jsi přišel do téhle místnosti a očekával jsi, že pro tebe bude tančit nějaká cizí holka. Nasadil sis pásku a jakákoli jiná žena sem mohla přijít a dotýkat se toho, co je moje.“ Naklonila hlavu a zkoumala mě. „Řekla bych, že to já zasluhuju trochu odměnit.“

To teda sakra jo. „S tím souhlasím.“

„A vzhledem k tomu, jaká jsou pravidla –“ pokývla k malé cedulce na zdi, která v podstatě naznačovala, že muže, kteří ublíží tanečnicím, bez cirátů vynesou ven a vhodí do přehrady Hoover Dam – „pořád ještě nemáš dovoleno se mě volně dotýkat.“

Nebyl jsem si jistý, co myslí tím „volně“ a pořád jsem byl z velké části uvězněný pod ní, takže jsem jednoduše nechal klesnout ruce zpátky na stehna a čekal na instrukce. Tělo jsem měl napjaté a připravené na všechno, co s ním zamýšlela.

Vstala, přešla k hudební aparatuře na zdi a znovu pustila tu písničku.

Vážně jsem byl zatraceně šťastnej bastard. Měl jsem tu nejvíc sexy přítelkyni na celém světě. Olízl jsem si rty a hleděl na její pevnou, dokonalou prdelku, dokud se znovu netočila a s typickým, sebevědomým pohupováním boky se vrátila zpátky k místu, kde jsem seděl.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Božská potvora.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.