Příběhy neposkytují lékařskou péči ani nepředepisují využití jako formu léčení tělesných, duševních či zdravotních problémů bez porady s lékařem. Záměrem je poskytnou informace obecné povahy. V případě, že příběhy použijete pro sebe, autorka za toto nenese žádnou odpovědnost.

Obsah

MÉ JMÉNO JE ARTRÓZA

MÉ JMÉNO JE BORELIÓZA

MÉ JMÉNO JE CELULITIDA

MÉ JMÉNO JE CYSTA

MÉ JMÉNO JE DALEKOZRAKOST

MÉ JMÉNO JE ENDOMETRIÓZA

MÉ JMÉNO JE HEMOROID

MÉ JMÉNO JE CHŘIPKA

MÉ JMÉNO JE INFARKT

MÉ JMÉNO JE KOUSÁNÍ NEHTŮ

MÉ JMÉNO JE KRVÁCENÍ Z NOSU

MÉ JMÉNO JE KVASINKOVÁ INFEKCE

MÉ JMÉNO JE MYOM

MÉ JMÉNO JE NADMĚRNÉ POCENÍ

MÉ JMÉNO JE NENÁVIST

MÉ JMÉNO JE NEPLODNOST

MÉ JMÉNO JE PANICKÁ ÚZKOST

MÉ JMÉNO JE PORUCHA PŘÍJMU POTRAVY

MÉ JMÉNO JE PROSTATA

MÉ JMÉNO JE PRŮJEM

MÉ JMÉNO JE RAKOVINA

MÉ JMÉNO JE SLEPÉ STŘEVO

MÉ JMÉNO JE STRACH MLUVIT NA VEŘEJNOSTI

MÉ JMÉNO JE STRACH Z ŘÍZENÍ (AUTA)

MÉ JMÉNO JE SYNDROM KARPÁLNÍHO TUNELU

MÉ JMÉNO JE ŠTÍTNÁ ŽLÁZA

MÉ JMÉNO JE VZTEK

MÉ JMÉNO JE ZÁCPA

MÉ JMÉNO JE ZÁNĚT SPOJIVEK

MÉ JMÉNO JE ZÁVISLOST

MÉ JMÉNO JE ARTRÓZA

Mé jméno je ARTRÓZA. Jsem tvůj životní příběh, který zkameněl, ustrnul, zvápenatěl a přirostl k tobě. Opotřebovalo se něco z tvého já, zkameněly tvé slzy. Máš teď bolavou připomínku svých předcházejících let. Ale vnímáš to tak? Nebo se zlobíš, co tě to potkalo a proč zrovna tebe? A proč by nemělo? Když tě potká něco hezkého, také se ptáš, proč zrovna tebe?

Já, ARTRÓZA, postihuji tvé klouby. Jsou nepružné, zkroucené a bolí. Není to proto, že bych tě chtěla trápit nebo zničit. Toužím po tom, aby došlo k pochopení a změně.

Lidé, kteří mají klouby neopotřebené, dokáží pružně měnit své názory, umí se omluvit druhým, se vztyčenou hlavou umí uznat svou chybu, ponaučit se a odpustit. Rádi se učí novým věcem, stále se posunují dál a dál.

Lidé postižení ARTRÓZOU jsou zamračení a zatvrzelí. Jako lvi se bijí za svou pravdu a snaží se obhájit všechny své křivdy. Neradi se někam posunují, neradi dělají věci nově. Nedej bože se jim postavit na odpor. Několik týdnů s vámi nepromluví a i pak to budete mít stále na talíři. Jejich oblíbenou hrou je vytahování kostlivců ze skříně a očekávaní, že před nimi padnete na kolena a budete jim nohy líbat. Doufají, že se jim za vše odvděčíte. Jsou přesvědčeni o tom, že každá jejich zásluha musí být odměněna.

A tak jim zkostnaťují klouby, nemůžou se pohnout z místa, narovnat se a stávají se konzervami. Myšlenkovými konzervami.

Stopujte ve svém životě v čase zpět, s kým jste se dostali do konfliktu. Najděte každou osobu, se kterou jste byli nebo jste ve sporu. Vzpomeňte si na každou křivdu a bezpráví, kterého se vám dostalo. Cítíte, jak tlak narůstá? Jak to na hrudi začíná tlačit?

Bohužel tím, že to není zpracováno, se vše ukládá k pozdějšímu vyřešení. Vaše vnitřní moudrost to nemá kam jinam uložit, než do kloubů. Nepružnost = klouby. Tam to můj člověk pochopí, říká si moudrost. Léta běží, příběh je stále uložen a bolí a bolí a čeká na vyřešení.

Pokud vás cokoliv bolí, znamená to, že jste se spletli. Že jste si situaci vyložili mylně, že jste zranili sami sebe. Chyba není na druhé straně. Ti druzí jsou vašimi průvodci a anděli a každý z nich vás učí se zlepšovat, měnit, získávat zkušenosti a rozvíjet se. Tím, že vy se obvykle urazíte, což je vaše prioritní reakce na stres, nedostane se vám daru. A tak přijdou další a další průvodci a další a další zranění.

Kdy už to pochopíte?

Já, ARTRÓZA, vám nesu dar. Dovolte si být pružní ve svých myšlenkách, nedovolte žádné myšlence, vzpomínce nebo konfliktu, aby se ve vás uložili. Dělá se to tak, že budete hledat vše dobré, co se vám od druhého člověka dostává. Vždy to tam je. Tak jako je ve vás vždy přítomen smích i pláč a jen vy volíte, co se projeví, totéž se nachází v každé životní situaci, kterou procházíte. Tyto situace vás nemají zraňovat, ale máte díky nim nacházet nové souvislosti, rozšiřovat si tak své obzory a dovolit si být navěky pružní.

Pružná mysl rovná se pružné klouby. Už mi rozumíte? S láskou, ARTRÓZA.

MÉ JMÉNO JE BORELIÓZA

Jmenuji se BORELIÓZA. První tě obvykle pomaluji po kůži, potom tě schvátím bolestí kloubů, unavím tě až k padnutí a pak si mnohdy zůstanu v záloze ve tvých buňkách. Dostávám se k tobě kousnutím drobného hmyzu nebo přisátím klíštětem. Proč? Je to celkem jednoduché – něco malinkatého ti ukazuje, že je mocnější než ty. Že si mylně myslíš, kolik toho víš, kolik toho zmůžeš, jakou důležitost máš a jak by ti ostatní měli naslouchat. A nedej bože, pokud to tak neudělají. To je hned potrestáš. Někdy slovy, někdy ponížením, někdy manipulací, jen aby bylo po tvém. Protože jen tvá pravda je ta správná. Což je mylné poselství této nemoci, které se snažíš žít. Toto neoprávněné poselství zní: Oko za oko, zub za zub. Pokud je toto v tobě nahromaděné, máš na nemoc zaděláno.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Příběhy o zdraví II.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.