P. Ferdinand CHÝLEK

vůdčí osobnost katolického hnutí na střední Moravě v letech 1919 – 1939

Jan Larisch

Vážení čtenáři,

P. Ferdinand Chýlek patří mezi kněze, které je třeba dnes připomenout, protože mají co říct dnešní době. Nejvíce mě oslovuje jeho schopnost vidět potřeby, rychle vyhodnotit a plně se nasadit. O sebe se nestará. Dal se do služby Kristu, pro kterého žije, a církvi, v níž dovede vidět jednotlivé lidi, které je třeba vést, povzbuzovat a poučovat, bojovat o jejich věčnou spásu. Protože láska je vynalézavá a dovede překonávat překážky a hranice, dokáže milující Otec Ferdinand budovat díla, kterými předběhne dobu. Lidská zloba jej sice zastavila, nacismus mu vzal život a komunismus jeho podniky. Co z lásky k Bohu vyrostlo, má však věčnou hodnotu a nezůstane bez Boží odměny, vždyť skutky spravedlivých jdou s nimi. Lidi, které zachytil a podržel, my neumíme spočítat, ale jaká to musí být radost, když mu v nebi děkují za pomoc!

Děkuji Otci Larischovi, že širokému kruhu čtenářů přibližuje další mimořádnou kněžskou osobnost. Kéž by nás Chýlkův příklad probudil k plnému nasazení pro Boží království v podmínkách, které jsou dnes jiné, ale spása duší je stejně aktuální.

+ Jan Graubner arcibiskup olomoucký,

metropolita moravský

Olomouc, dne 2. února 2011,

v den svátku Uvedení Páně do chrámu

ÚVOD

Čtenáři se dostává do rukou publikace o dnes již téměř zapomenutém katolickém knězi. Jeho příběh se může jevit jako příběh normálního, pro Boží království angažujícího se kněze. Při pozornějším studiu textu si ale může čtenář uvědomit, že v tomto případě nejde jen o kněze, který tak trochu zjednodušeně řečeno křtí, oddává, pohřbívá a slouží nedělní mše, ale že je nám v jeho osobě – byť řečeno obrazně – představeno české katolické hnutí v době tzv. první a druhé Československé republiky, tj. v letech 1918 – 1939.

Situace katolicismu nebyla totiž v době vzniku ČSR vůbec jednoduchá. Česká národní pospolitost byla nabita nesmírně silnými protikatolickými tendencemi. Týkalo se to výhradně české národní skupiny. Jiné národnosti nového státního útvaru se buď o tyto české národní problémy z různých důvodů nezajímaly, jako například Němci či Maďaři, nebo naopak – jako v případě upřímně věřících katolických Slováků – se jich obávaly. Přes všechny prognózy se konec katolické víry v českém národě nekonal. Katolické církevní společenství tehdy spontánně mobilizovalo svoje síly, odvážně a sebevědomě vstoupilo do nepřátelského prostředí, budovalo společenské, hospodářské, kulturní i finanční instituce a nakonec se stalo nedílnou součástí života tehdejší společnosti. P. Ferdinand Chýlek patřil – jak se o něm dočteme – právě k těm lidem, kteří stáli v čele tohoto katolického života, v jeho případě na střední Moravě. On a mnozí další tehdy prokázali, že katolicismus je významnou a v českém národě stále přítomnou dynamickou tvůrčí silou.

Kromě tohoto nasazení pro katolické hnutí je nutno čtenáře ještě v úvodu upozornit na P. Ferdinandem Chýlkem založenou a více než 15 let úspěšně řízenou Kněžskou nemocenskou pokladnu. Tato instituce vyřešila dosud mnohde tristní sociální situaci starých a nemocných kněží v celé ČSR a upoutala pozornost nejen tehdejší ČSR, ale i Evropy.

Bohatý a aktivní život tohoto kněze byl završen „zkouškou ohněm“. Pro své aktivní prokatolické a pročeské postoje se ocitl v koncentračním táboře v Buchenwaldu a jako první z českých katolických kněží zde zemřel – právě před 70 lety.

Příběh, který je nám nabízen, však nechce být jen vzpomínáním na věci dávno či nedávno minulé, ale chce být dle hesla „historia magistra vitae“ – „historie je učitelkou života“ zároveň i výzvou k přemýšlení nad naší situací. Čtenář si může položit otázku: Jak má na konkrétním místě a v konkrétním čase vypadat můj osobní, popř. náš společný životní příběh, aby dostál náročným parametrům evangelia Ježíše Krista tak, jak se uskutečnily na příkladu P. Ferdinanda Chýlka.

DĚTSTVÍ A STŘEDOŠKOLSKÁ STUDIA

Ferdinand Chýlek se narodil 4. února 1888 v rolnické rodině v Kozlovicích u Frenštátu v domě č. 31, měl ještě pět^1 sourozenců. Jeho otec Josef zdědil po rodičích v Kozlovicích rozsáhlé polnosti, angažoval se ve veřejném životě, mimo jiné byl v letech 1883 – 1901 starostou Kozlovic. Maminka Anežka, rozená taktéž Chýlková, pocházela ze sousední obce Myslík. Vzhledem k angažovanosti manžela to byla právě ona, která nesla veškerou tíži starostí o  rodinu a hospodářství. Navíc po náhlé smrti manžela v roce 1901 se musela o celou rodinu postarat sama.

Malý Ferdinand byl pokřtěn, jak tehdy bylo pravidlem, hned po narození 5. února ve farním kostele sv. Barbory a sv. Michaela v Kozlovicích. Do kozlovické obecné školy to měl přes ulici. Měšťanskou školu absolvoval v Moravské Ostravě. Pro jeho výjimečné nadání bylo mamince doporučeno, aby chlapec studoval dál na gymnáziu. Poručník Jan Boháč to schválil, a tak Ferdinand po absolvování měšťanky jako patnáctiletý nastoupil v roce 1903 do primy Matičního gymnázia v Místku. Patřil mezi nejlepší a nejaktivnější studenty. Studoval stále s vyznamenáním. Aktivně se zapojoval do studentského a společenského života, organizoval a režíroval divadelní představení, redigoval studentský časopis, byl vyhlášeným tanečníkem a zpěvákem.

7. července 1911 na místeckém gymnáziu s vyznamenáním maturoval.

NA CESTĚ KE KNĚŽSTVÍ

Bylo velkým překvapením pro rodinu, učitele i přátele, když se tento svobodomyslný mladý muž v závěru středoškolského studia přihlásil 31. července 1911 do olomouckého kněžského semináře. Svědčí o tom i vyjádření

P. Josefa Hájka, profesora náboženství na Matičním gymnáziu v Místku představeným kněžského semináře v Olomouci:

„Veledůstojný pane! Ke vstoupení do semináře přihlásili se mi tři abiturienti zdejšího ústavu, tedy Hanzelka se již přihlásil a oni druzí dva jsou: Chýlek Ferdinand a Tajchman Josef. Nevím, nezažádají-li o přijetí do jiného semináře, zvláště Chýlek je mi podezřelým. Že ten s opravdovým přesvědčením do semináře nevstoupí, o tom jsem přesvědčen. Je prosáklý moderním duchem, při nejmenším skepse náboženské, avšak mám již zkušenosti, že i z takových studentů výchovou seminární a působením milosti Boží stali se dobří kněží. Ostatní dva podobného ducha neprojevovali, naopak náboženským duchem ještě prodchnuti jsou. V mravním ohledu nemohu vytýkati žádnému z nich ničeho. Zvláště zmíněný Hanzelka zasluhuje v tom ohledu každého uznání, je tichý, skromný, pilný. Tajchman J. trochu venkovských, hrubších způsobů, ale srdce dobrého. Chýlek pak jako většina nynější mládeže studující je duch nepokojný, poněkud domýšlivý, viděti na něm, že působila na něho neblahá četba, avšak jinak jak již řečeno ani jemu v ohledu mravním nemohu ničeho vytýkati. Doufám, že stačí ku poznání zmíněných kandidátů to, co jsem napsal. V úctě plně oddaný

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy P. Ferdinand CHÝLEK.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.