Tašo Andjelkovski (1949, Pardubice) studoval na FF UK v Praze. Živil se jako dělník na stavbě, pošťák, tiskař, pracoval v cihelně. V národním podniku Kniha v Praze řadu let pracoval jako prodavač, závozník a antikvář. Vedle rozsáhlých deníků napsal více než dva tisíce dosud nepublikovaných básní. Vydal dvě sbírky – Spálov (Torst 2007), která byla oceněna Magnesií Literou za poezii a Mirny (Fra 2010).

Od autora ve Fra

Mirny, 2010

Tašo Andjelkovski

NID

Tašo

Andjelkovski

NID

Česká poezie

Tašo Andjelkovski

NID

Jako eknihu vydalo roku 2020 Fra,

Šafaříkova 15, Praha 2, www.fra.cz

Elektronické vydání první

© Éditions Fra, 2019, 2020

Text © Tašo Andjelkovski, 2019

ISBN 978-80-7521-033-3

ISBN 978-80-7521-107-1 (Pdf)

ISBN 978-80-7521-108-8 (ePub)

ISBN 978-80-7521-109-5 (Mobi)

Anně Kareninové

Todo es nada nada es todo.

(španělské dicho)

Žádost písku

Voda padá

Žízeň dá ti

Oči vrátí

Svist jdi jíst

Hlas ukrytý

Nikdo ale

Pouze ty

Sníh pole obložil

Pod ostřím sekery

Už mluví bolest žil

Tady a v tobě

Úpatí

Smrti

(za Alenou L.-C.)

Oči kam

Posbírám

Na čelo je zpátky dám

Pod vlasy

Pod řasy

Ruce sepnu

Kleknu

Sám

Po člověku

Oči ještě

Smrt tam dál

Slovo z kostí

Svojí řečí ve své řeči

Omráčíš mrak

Ticho letí

Ustrneme v prachu země

(k P. K.)

Dům země

Její sad

Olivy prsty brát

Pod nebem, na kousku země

Blíž je tady

Na dosah

Kde i kosti znají strach

Blíž je potom

Za tím

Pak

Kolem tráva

Jetel

Vlčí mák

K tobě jdou

(pro Diku a Gábera)

V zemi bez pobřeží

Země která nikde leží

Země která všude čeká

Na člověka

Visíme na světle

Ze stínu

Nůž

Podoba dne

jsi bez boha a bez země

děje se

ve dnu den

noc šlape pryč

a blíž

své mrtvé veď

síť zřídla

propadneš dřív

než vypiješ

křídla

škleb z ryb tě budí do ticha

Kdo víc ví

Kam jdeme blíž?

Zase jen země

S novou tíží

Země je z těl

Těla se plíží

A země hlasem rytá

Země co do srdcí nám svítá

A země teď a hned

Ta země která smlčí jed

A země která paměť vrací

Kraj země kde se člověk ztrácí

Kam oči dát abychom neselhali

Země se otevře

A tělo pálí

Tráva mluví

Do bran slova

Otevřít

Přivlastnit si skrytý jas

Vrátit

Co je pouhý třas

Přečíst slovo v otevření

Které otevřené dosud není

Jako nebe slyšet řeč

Proto kleč a mlč

Mlč a kleč

Ještě chvíli, ještě teď

Pod havrany naše rány

Celé pole

Z papíru

Chystá rakev

Na míru

Chystají si smrti své

Chytají si smrti své

(za Olgou F.)

Na tvoji smrt se chodím ptát

Do očí oči vzít

Mlčet

Stát

KDOSI

Zeď je díra

Neotvírá

Kdo je v tobě

Kdo tam je

Kdo se drží

Sípete

Ty a Kdo

Klepete

Na sebe se sápete

Kdo jde s tebou

V tobě běhá

Ve tvé kůži

Kdo je rád

Zahrabaný

Kdo tam?

Kdo ví

Neodpoví

Tam Kdo žije

Z tebe pije

Slovo které není

Hordy Ruby Prameny

Noc v nás chodí

Zrůdy vodí

Dveře z kůže stažené

Neznámá zvířata

Tma je k nám nažene

Tma co trčí

Tma jen z těl

Kdo je v krocích

V tobě bděl

Moje hlasy

Smrt je sype

Smrt v nich sípe

Hlasy stele

Kdysi celé

Skřek přiskočí

Tlačí oči

Noc si šije svoje šaty

Hadry noci

Noci z vaty

Okna a dál

Zavytí

Krajina co nesvítí

Někdo s Někým

Kůže lidí

Kůže z lidí

Kůže nikam nevidí

Kůže slídí

Seká

Chodí kůže po dně řeže

Nesebere

Nezvedneš

Nora v kůži

Do ní jdeš

Tělo se vzpíná k neznámé zemi

Vzpírá se tělo v neznámé zemi

Objímání

Před tebou a za tebou

Nahá těla naze jdou

Do naha jsou schovaná

Od večera do rána

Těla z kůží

Beze jmen

Těla jako poražený kmen

Noc si nesou na zádech

Taky tvoji

Nahá kolem tebe stojí

Před tebou a za tebou

Pro živé si mrtví jdou

Zabíjel, v křídlech šel

Smrti všude které smíš

Vidíš je a slyšíš blíž

Každý nese svoji

Smrt která ho zdvojí

Vedle dveří nikdo leží

Sbírá Svírá

Noci počítají

Noci běží

Noci hrají

Potom uvidíte

Ukaž se

Jste jedno dítě

Co se ptají

My jsme

Všichni kteří

Na dně smrti

Leží

My jsme všichni

Kteří

Ke dnu smrti běží

Ze slov hlas

Ozvěna naslouchání

Tvoje místa na těle

Pro každého v běhu

Pomíjivost sněhu

Naše místa na všech tělech

Mrtví ale vcházejí

Smrt se lidí nepřejí

Potom

Pořád stejně

Věrná

Země

Tady, tam

Za tvářemi čekají

Řeč mají

Hledají

Kam dát co ztratili

Na dřevo přibili

Ke slovu blíž

Jaké jméno přichystali?

Komu jeho jméno dali?

Ti lidé bez podob

S tvářemi seschlých stop

Na konci lidí plameny slídí

Nebo jen hlína a její strop

Strop

Na koncích těl

Seděl

Chvěl se

Očima

Měřil jed co načíná

Zatím hlasy sebe hnaly

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy NID.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.