Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy.
Všechna práva, především právo na rozmnožování a šíření díla, stejně jako právo na překlad, jsou vyhrazena. Žádná část tohoto díla nesmí být v jakékoliv formě – fotokopie, mikrofilm nebo jiným způsobem – reprodukována bez písemného povolení vydavatelství, též nesmí být použitím elektronických systémů zpracovávána, zálohována, rozmnožována nebo šířena. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Tomáš Perič, Jan Březina

Jak nalézt a rozvíjet sportovní talent
průvodce sportováním dětí pro rodiče i trenéry

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 7332. publikaci

Odpovědná redaktorka Ivana Kočí
Jazyková úprava Michaela Tománková
Sazba Jakub Náprstek
Návrh a příprava obálky Jakub Náprstek
Fotografie na obálce Jindřich Štěrba, archiv autorů

Počet stran 224
První vydání, Praha 2019
Vytiskla Tiskárna TNM Nové Město

© Grada Publishing, a.s., 2019
Fotografie © Depositphotos

Autoři fotek a obrázků: Depositphotos / s. 8 Rawpixel, s. 11 PixelsAway, s. 12 Cherry-Merry, s. 14 volare2004, s. 16 kwanchaichaiudom, s. 20 karelnoppe, Vitalinka, Yaruta, s. 22 luiscar, s. 24, 50 anatols, s. 25 HighwayStarz, s. 35 vitstudio, s. 36 jrp_studio, s. 38 XiXinXing, s. 39 pressmaster, s. 44, 55, 56, 62, 68, 69, 114, 145 serrnovik, s. 46 TatyanaGl, s. 48 tan4ikk, s. 51 photographee.eu, s. 52 tanya69, s. 54, 130 monkeybusiness, s. 58, 59 Sziban, s. 63 londondeposit, s. 65 velkol, s. 66 FamVeldman, s. 68 sorokopud, s. 69 gbh007, s. 70 seenaad, s. 72 Vadymvdrobot, s. 74 ababaka, s. 77 Lukas101, s. 86 TopVectors, s. 88 matimix, s. 90 d.travnikov, s. 96 blicsejo, s. 98 Andreyfire, s. 100, 178 ljsphotography, s. 107 Nathan0834, s. 108 modfos, s. 109 RobertNyholm, s. 117, 146 .shock, s. 118, 142 NatashaFedorova, s. 119 diego_cervo, s. 120 PEPPERSMINT, s. 123 iakovenko123, s. 128 Bombaert, s. 134 fotokostic, s. 138 MSSA, s. 148 Vejaa, s. 150 photography33, s. 158 lightsource, s. 161 cpoungpeth, s. 163 gosphotodesign, s. 166 interactimages, s. 172 zurijeta, s. 173 wckiw, s. 177 fotoevent.stock, s. 182 stillfx, s. 184 katalinks, s. 187 matimix, s. 193 Vadymvdrobot s. 198 mandygodbehear, s. 200 Olivier26

ISBN 978-80-271-2387-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-2844-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-0527-4 (print)

Předmluva

Milí čtenáři,

evropské statistiky pravidelně prokazují klesající pohybovou aktivitu českého národa. Ty domácí, které se nám daří již několik let získávat díky projektu Sazka Olympijský víceboj, do něhož jsou zapojeny desítky tisíc školáků a na němž se podílejí autoři této knihy, pak ukazují uvadající pohybovou zdatnost českých dětí. Zároveň však také dokazují, že pravidelná sportovní aktivita tento trend mění.

Právě pohybová zdatnost má zásadní význam pro zdravý vývoj dětí. Navíc se v dětství vytvářejí pohybové návyky pro dospělost, které jsou důležitým prvkem pro prevenci obezity a dalších civilizačních onemocnění. Zkrátka potřebujeme dětem ukazovat cestu ke sportu tak, aby je bavil. Řada odborníků a organizací, včetně Českého olympijského výboru, se o to snaží. Nemůžeme to však dokázat bez rodičů, kteří jsou dětem vzorem a oporou.

Právě Vám je určena tato kniha, která se zabývá tématy, jež ve vztahu k potomkům může řešit každý rodič. Věřím, že pro Vás bude čtivým a nadmíru užitečným návodem, díky němuž budou děti mít ze sportu radost, která je bude provázet po celý život.

Jiří Kejval,

předseda Českého olympijského výboru

Kapitola 1
Úvod

Rodič: Mohl byste mi poradit co s dětma? Jednomu je 5, druhému 7 a potřebovaly by něco dělat. Ten starší chodí už do školy, kde mají tělocvik, ale moc necvičí. Rekonstruují jim školu, a tak je všechno provizorní. Mladší chodí do školky a má hrozně moc energie. Mysleli jsme si (a taky se o tom pořád mluví), že bychom je přihlásili do nějakého pohybového nebo sportovního kroužku. My jsme s manželkou dělali sport jenom jako malí a to ještě spíš tak, že v podstatě nedělali. Moc tedy nevíme, kam děti dát a jak určit, jestli se hodí pro nějaký sport, a jak poznat dobrého trenéra. Je toho prostě moc, s čím bychom potřebovali poradit.

Odborník: To jste udělali dobře, že to řešíte. Se sportováním dětí se to má tak, že nejdůležitější je, aby se vůbec hýbaly. Doby, kdy děti byly celé dny venku – přišly ze školy, hodily tašku do kouta a vyběhly s kamarády hrát fotbal, skákat gumu, hrát školku s míčem nebo jezdit na kole – jsou už asi pryč. Dnes děti přijdou ze školy, a když nejdou na kroužek keramiky, angličtiny, flétny nebo tance, tak si většinou sednou k počítači nebo tabletu a jediný sport, který provozují, je hraní FIFA nebo NHL na počítači. Ale vy jste udělali ten první a nejdůležitější krok – rozhodli jste se, že by se děti měly začít hýbat. A udělali jste i krok druhý – přemýšlíte, JAK. A od toho už je jen malý krůček k vlastní realizaci.

Rodič: Děkuji za pochvalu. My se s tím trápíme už docela dlouho. Chtěli bychom, aby se děti hýbaly a určitě dělaly nějaký sport. Ale na druhou stranu se hodně mluví o tom, že když děti nesportují správně, tak to pro ně může mít i negativní dopady. Máme kamaráda, jehož dcera dělala mnoho let sport na vrcholové úrovni – dokonce byla v juniorské reprezentaci – a pak ze dne na den skončila s tím, že už vůbec nechce, že nenávidí trenérku i trénink a úplně přestala s jakýmkoliv sportem. Druhý kamarád má syna, který se opakovaně při sportu zranil, a lékaři řekli, že je to proto, že měl jednostranný trénink a ke zraněním došlo v důsledku oslabení svalů. To bychom určitě taky nechtěli.

Odborník: Sport je krásný, nejen na dívání, ale především na to, když ho sami provozujete. Má mnoho pozitiv – pohybový, psychický i sociální rozvoj člověka. A pro děti je zvlášť důležitý pro jejich správný vývoj. Na druhou stranu ale musím přiznat, že v některých výjimečných případech může mít na konkrétní sportovce i negativní dopad. Asi jako každá lidská činnost. Ale to není běžná situace u každého člověka a při každém sportu. Je to něco mimořádného. A tak to musíme chápat.

Rodič: No dobře, my to tak tedy budeme chápat, ale na druhou stranu chápejte i vy, že bychom neradi, aby se tato – jak vy říkáte „mimořádná situace“ – vyskytla u našich dětí. Tak jak to máme poznat?

Odborník: To je na delší povídání... V první řadě si řekneme, jak se děti vyvíjejí, potom proč je pro ně sport důležitý. Vysvětlíme si, jak poznáme, pro jaký sport má dítě předpoklady a řekneme si, jak vybrat dobrý trénink. Prostě bude toho víc. Nakonec se z vás stanou v podstatě odborníci na sportování dětí. Ale pojďme začít od začátku…

Co se dozvíte?

Kapitola 2
Proč je důležité cvičit

Rodič: Pořád se mluví o tom, jak je důležité, aby se děti hýbaly. Zrovna nedávno jsme se dívali na besedu v televizi, kde o tom mluvili. A to bylo pořád – hypokineze, civilizační choroby, BMI, mentální anorexie, body image. Spousta termínů, kterým úplně nerozumíme, ale znělo to tak, jako by děti, které nebudou sportovat alespoň na úrovni olympijského vítěze, měly být nějaké méněcenné nebo co.

Odborník: Ale ne, to jste si to jenom vysvětlili trochu moc vyhroceně. Určitě to v té debatě řekli trochu jinak. Ale je pravdou, že v dnešní době dochází k tomu, že se celá naše společnost hýbe méně, než by bylo vhodné. Zásadní je to u dospělých, ale nemůžeme to podceňovat ani u dětí. Protože pohyb je jedním z důležitých faktorů pro zdraví – a opět: jak dospělých, tak dětí. Ono to na jednu stranu nevypadá tak zásadně – no tak se děti hýbou méně, o co jde. Ale na stranu druhou to může mít poměrně podstatné dopady na zdravotní stav v dospělosti.

Rodič: V té debatě právě to říkali, ale my jsme z toho úplně nepochopili, jak to, když dítě hraje fotbal nebo chodí do keramiky, může ovlivnit jeho zdraví v dospělosti?

Odborník: Samozřejmě nejde o ten fotbal nebo keramiku. Jde o něco, čemu se říká životní styl. Ten je z hlediska definice chápán jako systém významných činností, vztahů, životních projevů a zvyklostí typických, charakteristických pro každého člověka. Jedná se o souhrn relativně ustálených každodenních praktik, způsobů realizace činností a způsobů chování. Jednoduše řečeno, chápeme tím určitý manuál na každodenní život jednoho konkrétního člověka. To, co běžně děláme a proč.

Rodič: Ale to jste nám pořád neporadil, jestli máme dát dítě na fotbal nebo keramiku.

Odborník: Ono to v té odpovědi bylo, uznávám ale, že poněkud skryto. Optimální je, aby děti chodily jak na fotbal (nebo gymnastiku, judo či tanec), tak na keramiku (kreslení, piáno nebo modelářský kroužek). Prostě zajistit jim jak rozvoj pohybový, tak i další (umělecký, vzdělávací, manuální a jiný). Co by ale bylo zásadně špatně je, aby jedno z toho bylo úplně vynecháno nebo zařazeno do stylu života jen minimálně. A právě s pohybem a se sportem to vypadá tak, že některé děti je ve svém každodenním rozvrhu v podstatě nemají. A proto se jej snažíme zvýraznit.

Rodič: To chápu, ale jaké to bude mít dopady na zdraví v dospělosti?

Odborník: Když to úplně zjednoduším, tak zásadní. Pokud dítě nezíská už v dětském věku návyk k pravidelnému sportování, tak je velmi pravděpodobné, že se nebude hýbat ani v dospělosti. Tím si ale vytváří předpoklady pro všechny „civilizační choroby“. A pokud se k tomu přidá ještě to, že má už od dětství menší či větší nadváhu, pak je nadváha či obezita v dospělosti v podstatě zaručena. A to už je opravdu problém, který ovlivní zásadně život. Protože víme, že obézní lidé mají problémy s vysokým krevním tlakem, jsou daleko častěji postihováni srdečními či mozkovými příhodami a dožívají se obvykle kratšího věku. A to, že takový člověk má vyšší pravděpodobnost, že zemře v 65 letech na infarkt nebo mrtvici, není úplně pozitivní perspektiva. Proto je důležité vybudovat si návyk na pravidelný pohyb již v dětství.

2.1 Moderní doba a její nebezpečí pro vývoj dětí

Jedním z charakteristických rysů současné společnosti je vysoká míra hypokineze, tj. pohybové nedostatečnosti. Pohyb by měl být nedílnou součástí života, pomáhá nám udržovat dobrý zdravotní stav, a to nejen v oblasti tělesné, ale i duševní. Prostě je důležitý! Naopak jeho absence má na zdraví negativní vliv, a to v mnoha oblastech. Hypokineze se tak stává významnou příčinou tzv. civilizačních chorob. Pod tímto termínem chápeme choroby, které jsou vyvolávány „blahobytem“! Významně je ovlivňuje náš životní styl, především jeho sedavý způsob, nadměrný příjem vysokoenergetických potravin, ale vliv má i vysoká psychická zátěž, nedostatek spánku, kouření a nadměrná konzumace alkoholu či jiných návykových látek.

Hypokineze je chování jedince projevující se velmi nízkým objemem bazálních (běžných denních) pohybových aktivit a deficitem strukturovaných pohybových aktivit, s prevelancí sedavého způsobu života. (Hendl a kol., 2011)

Projevy civilizačních chorob můžeme sledovat v mnoha oblastech lidského zdraví. Projevují se především obezitou, cukrovkou a kardiovaskulárními chorobami. Mohou být ale i příčinou psychických poruch a nemocí, jakými jsou deprese, chronický únavový syndrom nebo syndrom vyhoření.

Česká republika má světové prvenství ve výskytu nemocí srdce a cév způsobených sklerózou cév, ve výskytu koronární nemoci srdeční a infarktu myokardu. V zemích s nejnižší spotřebou živočišných potravin, resp. živočišných bílkovin, je úmrtnost na tyto nemoci desetkrát nižší.

Hypokineze je v odborné literatuře rozlišována na:

1.Primární, vyvolanou např. vrozenými či získanými vadami, nemocemi nebo úrazy.

2.Sekundární, která nemá fyziologické, anatomické či zdravotní opodstatnění. Právě tato inaktivita stojí po celém světě za více než 2 000 000 úmrtí ročně.

Zásadně se nyní tento problém dostává do popředí u mládeže, a to především u dětí v relativně nízkém věku. Podle World Health Organization (WHO) by děti a mladiství ve věku 5–17 let měli trávit minimálně jednu hodinu denně mírnou až střední fyzickou aktivitou neboli MVPA. Navíc by alespoň 3krát v týdnu měl být zařazen intenzivnější pohybový program (nejlépe trénink v určité sportovní disciplíně), který posiluje svaly a kosti (WHO, 2010). Dodržování těchto zásad má pozitivní vliv na zdraví dětí. Na druhé straně velké množství studií dokazuje, že většina dětí tolik času doporučené fyzické aktivitě nevěnuje. Zejména starší děti a adolescenti mají ve svém denním programu stále méně pohybových aktivit a jejich množství neustále klesá. Procento dětí, které tráví minimálně jednu hodinu denně mírnou až střední fyzickou aktivitou, je podle výzkumu OECD z roku 2010 v České republice pouze 22 %. Což není, v porovnání s doporučením WHO, mnoho. Nedostatek pohybu vede u dětí ke zvýšené míře dětské obezity. Ta je nejčastěji definována pomocí tzv. BMI.

BMI = BODY MASS INDEX

Tělesná hmotnost v kg dělená druhou mocninou tělesné výšky v m (hmotnost × výška–2)

Pro klasifikaci vypočtené hodnoty BMI se při hodnocení obezity v dětství a dospívání používá tabulka vytvořená Světovou zdravotnickou organizací.

BMI

Hodnocení hmotnosti

< 18,5

podváha

18,5–24,99

optimální váha

25–29,99

nadváha

30–34,99

obezita prvního stupně

35–39,99

obezita druhého stupně

> 40

obezita třetího stupně

Příčin vzniku obezity je celá řada – přejídání, nevhodný životní styl, pohodlnost, ale hlavně nízká psychická a především pohybová aktivita. S ohledem na vysokou dostupnost potravin jsou u dětí pravidelný pohyb a sportovní aktivity nezbytnou podmínkou dobrého zdraví a základní prevencí vzniku nadváhy či obezity. Tento trend je však ovlivněn především rodinným prostředím, ve kterém dítě vyrůstá, rodinnými zvyky týkajícími se jídla, struktury a jeho množství. Dále na tom, jak je dítě vedeno ke sportu a k pohybu vůbec. A překvapivě i sociálně-ekonomickými faktory, protože u rodin s nižším sociálním postavením a s nižšími příjmy se obezita dětí vyskytuje častěji.

Zásadním nebezpečím dětské obezity je její přenos do dospělosti a s tím spojená rizika výskytu civilizačních chorob. Ale nejen tento problém je u dětí významný, obézní děti trápí většinou také bolesti zad, kloubů a kyčlí, protože vysoká tělesná hmotnost tyto části těla nadměrně zatěžuje, a může se objevit i artritida. Další potíže, které mohou postihnout obézní děti, jsou pálení žáhy, plynatost, zácpa, hemeroidy, a dokonce i jaterní a žlučníkové komplikace. Dítě může mít problémy s dýcháním. Také se objevují různá kožní onemocnění, například vyrážka, ekzémy nebo strie. Narůstá riziko onemocnění srdce a cév a zvyšuje se krevní tlak a cholesterol v krvi. Dítě může mít nejen tělesné obtíže, ale může dojít i k narušení psychiky, snižuje se jeho sebevědomí, může mít deprese a následně se mohou objevit i poruchy příjmu potravy. Obézní děti mohou být v dětském kolektivu i šikanovány (tyto situace bohužel v posledních letech přibývají). Malé otylé děti jsou odstrčeny nebo se jim ostatní děti posmívají a mají problémy s nemotorností, protože nestačí ostatním dětem při běžných hrách a v tělocviku.

2.2 Význam pohybu pro vývoj dítěte

Pohyb

1.Průběžná změna polohy předmětu oproti jinému předmětu.

2.(přeneseně) Změna stavu.

Pohyb je nezbytnou součástí života každého jedince a je důležitým prvkem jeho životního stylu. Můžeme dokonce říci, že je jeho základním projevem. Pohyb je nutný pro správný vývoj každého tvora. Díky pohybu člověk vnímá a poznává okolí, pohyb je prostředkem komunikace. V pohybu se odráží celý člověk, je základním výrazovým prostředkem a nástrojem jeho pocitů a nálad. Ovšem v našem případě se budeme zaměřovat především na určitou část pohybu, které se říká pohybová aktivita. Pohybovou aktivitu je nutno chápat jako celek složený z dílčích částí z řady oblastí lidského konání. Je součástí sportu, chůze do školy, školních aktivit, ale i dětské hry.

Dle WHO je pohybová aktivita „jakákoliv aktivita produkovaná kosterním svalstvem způsobující zvýšení tepové a dechové frekvence“.

Pohybová aktivita rozvíjí a upevňuje pohybový aparát a pozitivně ovlivňuje pevnost kostí a činnost svalstva. Zlepšuje a podporuje činnost vnitřních orgánů, nervového a lymfatického systému. Optimální pohybovou aktivitou je přes nervový a hormonální systém celý organismus podněcován k výraznější látkové přeměně. Pohybová aktivita zvyšuje funkční kapacitu jednotlivých systémů v těle, především oběhového a dýchacího. Pohyb podporuje činnost srdce a snižuje klidovou tepovou frekvenci, díky čemuž srdce pracuje efektivněji. Zvyšuje také dechový objem a vitální kapacitu plic, napomáhá odstraňovat toxické látky z těla, stimuluje produkci endorfinů v mozku a harmonizuje vegetativní nervový systém. Pohybová aktivita zajišťuje správné postavení jednotlivých obratlů páteře a její esovité zakřivení. Prostě a jednoduše pohyb je zásadní pro zdravý vývoj dítěte.

Pohybové předpoklady jsou z velké míry ovlivněné genetikou, ale pro jejich správný rozvoj je naprosto nezbytné prostředí, které je umožní rozvíjet. Pokud by se dítě nehýbalo (jen sedělo ve škole nebo doma u počítače), potom by tato pohybová inaktivita mohla vést ke zhoršení jeho kondice a zdatnosti. A naopak: dostatečné množství pohybu a optimálně ještě jeho správné vedení může mít velmi pozitivní vliv na zdraví, ale i výkonnost dětí. Vhodné je u dětí tento potenciál rozvíjet spontánními hrami a pohybem, ale velmi významnou oblastí je i pravidelný trénink. Co je však důležité, je pochopení toho, že především v raných fázích vývoje člověka je pohyb naprosto nezastupitelný a jeho stimulace patří mezi nejdůležitější úlohy rodičů. Ale jak vlastně vypadá pohybový vývoj dětí a co by v kterém věku vlastně měly umět a zvládat?

Motorický vývoj v předškolním období by se dal charakterizovat stálým zdokonalováním, zlepšenou pohybovou koordinací, větší hbitostí a elegancí pohybů. Dítě v tomto věku nejenže dobře utíká a schází ze schodů, ale také skáče, seskočí z nízké lavičky, stojí déle na jedné noze a umí házet míčem. Rozvíjí se jemná motorika, která je však značně determinována probíhající osifikací ruky, jež bývá dokončena až kolem sedmi let. Větší zručnost se projeví v rychle narůstající soběstačnosti: dítě samostatně jí, samo se svléká a obléká, i když ještě potřebuje menší pomoc nebo alespoň vhodnou přípravu oděvu, obouvá si boty a zkouší si zavazovat tkaničky.

Batole

⇒

3 roky

⇒

4 roky

⇒

5 let

▶má základní motorickou vybavenost;

▶bezproblémově zvládá plazení i lezení, samostatně se posazuje a sedí;

▶do značné míry ovládá svou dominantní ruku;

▶umí uchopit předměty okolo sebe;

▶většinou zvládá i první krůčky;

▶zdokonaluje se v jemné motorice a v chůzi.

▶po schodech chodí nahoru i dolů bez pomoci a střídá přitom nohy;

▶skáče na místě;

▶udrží se na jedné noze několik okamžiků;

▶umí jezdit na tříkolce, některé děti již zvládají i jízdu na kole;

▶dokáže odhodit a chytit míč, ale nedokáže ještě přesně zacílit a hodit daleko;

▶přeskočí nízkou překážku (např. tyčku na zemi nebo těsně nad zemí natažený provázek);

▶při chůzi se udrží i na úzkém prostoru (například na lávce, prkně nebo obrubníku);

▶zapne velký knoflík či zip na oblečení.

▶umí chodit v jedné přímce (podle čáry namalované na zemi);

▶udělá kotrmelec;

▶skáče do dálky, z místa i s rozběhem;

▶dovede bezproblémově běžet (zvládá letovou fázi);

▶umí se vyhýbat překážkám a běžet podle zadání (slalom);

▶skočí snožmo 20 cm daleko;

▶dovede stát na jedné noze;

▶zlepšuje se v házení míče horem;

▶je schopno začít zvládat základní sportovní dovednosti v nejjednodušší podobě – jízdu na kole, bruslení, lyžování.

▶skáče na jedné noze;

▶dovede rozeznat pravou a levou ruku, preferuje jednu ruku před druhou a používá ji s větší zručností;

▶chodí pozpátku;

▶přesněji koordinuje pohyby a při manuálních činnostech je mnohem šikovnější;

▶při skákání přes švihadlo zvládne střídat nohy;

▶umí udělat až deset skoků dopředu v jedné řadě, aniž by spadlo;

▶vyhazuje míč do výšky;

▶zvládá základy kopání do míče (s přiměřenou přesností i prudkostí);

▶při cíleném rozvoji umí už základní techniku hlavních sportovních dovedností – plavání, jízda na kole, bruslení, lyžování.

Pohyby jsou přesnější, účelnější a plynulejší. Z toho vyplývá schopnost dětí napodobovat sportovní aktivity; je to období začátku rekreačního sportování. Dítě už si také dokáže rozvrhnout a odhadnout síly, umí šetřit silami a pozná, kdy si potřebuje odpočinout. Lépe koordinuje automatické i volní pohyby a dokáže už svůj pohyb zaměřit na výkon. Můžeme pozorovat záměrné vyvinutí rychlosti a pohotovosti, např. při chytání míče, či obratnost a eleganci pohybu. Motorický vývoj souvisí s celkovou aktivitou dítěte, s možností pohybu a procvičování a s podmínkami, které dítě pro rozvoj motorických schopností má. V tomto věku se také projevují první známky pohybového talentu.

V předškolním věku mohou mít určitý význam individuální tělesné rozdíly. Větší a silnější dítě totiž lépe obstojí v dětském kolektivu, protože tam má lepší pozici a snadněji se dostává do vedoucí role. Také rozdíly mezi pohlavími mohou být značné. Chlapci obvykle dosahují zdatnosti v běhání, skákání, házení, kopání a trefování se do předmětu v dřívějším věku než děvčata. Např. v případě házení jsou rozdíly ještě výrazně viditelné. Naproti tomu dívky jsou zvýhodněné v hopsání, přeskakování a chytání. Přestože existují rozdíly mezi výkonností chlapců a děvčat, které jsou obvykle připisovány jejich fyzickým (tělesným) rozdílům, až do puberty se neobjevují přílišné rozdíly ve velikosti či fyzické síle mezi pohlavími. Ukazuje se, že vliv prostředí (především rodiny) spojený s příležitostmi ke cvičení a povzbuzování mohou hrát větší roli ve vývoji dovedností, než se dosud myslelo.

Co děti obvykle zvládnou, než jdou do školy

Lokomoční činnosti

• pohybovat se různými způsoby v prostoru všemi směry a ve směru podle pokynů;

• pohybovat se různými druhy lokomoce mezi překážkami i přes překážky;

• poskakovat a skákat různými způsoby a v kombinacích;

• skákat do různých směrů, přeskakovat překážku, vyskočit na překážku a seskočit;

• pohybovat se různými způsoby v prostoru s různými polohami nebo pohyby částí těla (upažit, tleskat…);

• pohybovat se s partnerem a ve skupině ve vzájemné spolupráci;

• podřídit lokomoci rytmu a hudbě;

• pohybovat se v prostoru v různém prostředí – na sněhu, ve vodě…

Nelokomoční činnosti

• zaujmout různé polohy podle pokynů – znát názvy částí těla, základních poloh a pohybů;

• pohybovat částmi těla podle pokynů, nápodoby v různých podmínkách – s náčiním, na nářadí;

• pohybovat se kolem různých os svého těla (převaly, obraty, kotouly);

• dokázat pohyby částí těla podřídit hudbě.

Manipulační činnosti

• manipulace s různým náčiním a předměty (rukama, nohama, koleny, hlavou: zvedat, nosit, předávat, kutálet, pohazovat, odrážet, kopat, driblovat, balancovat);

• odhadnout pohyb náčiní a přizpůsobit mu vlastní pohyb;

• spolupracovat ve skupině při ovládání náčiní;

• využívat pomůcky k pohybu v různém prostředí (plovací pomůcky, tříkolky, kola, boby, saně, lyže, brusle…).

2.3 Další doplňující oblasti

Správná výživa

Stravu lze obecně definovat jako jeden z faktorů, který ovlivňuje naše zdraví. Tento faktor můžeme ovlivnit a mít jej zcela pod kontrolou, kdežto faktor týkající se genetické výbavy ovlivnit nedokážeme.

Správná výživa by měla zajistit tělu pravidelný a dostatečný přísun energie a všech živin, které jsou důležité pro zdravý růst a vývoj organismu. Snad každý ví, že tyto živiny by měly být jen ze zdravých potravin. Zdravá strava slouží k udržení dobré kondice po celý život. Dětská výživa by měla být vždy pravidelná, zdravá a pestrá, aby zajistila správný vývoj psychických i tělesných funkcí dítěte. Zdravé stravovací návyky začínají ještě dříve, než děti naučíme, jak si vybrat své vlastní jídlo. Již v útlém věku děti přebírají stravovací návyky od rodičů či sourozenců. Člověk musí své způsoby stravování usměrňovat, stravovat se racionálně a naučit se mít zdravé stravovací návyky. A dvojnásob to platí u dětí.

Zdravá výživa je taková, která tělu dodává dostatečný a pravidelný přísun energie a vyvážený poměr všech živin, které jsou důležité pro správný růst a vývoj jedince. Zdravá strava by měla být pestrá, pravidelná a zároveň připravená dle hygienických zásad a pravidel. (Mužík, 2007)

Výživa je bezesporu jedním z nejvýznamnějších faktorů ovlivňujících fyzický i psychický stav našeho organismu. Podílí se na správném vývoji a růstu dítěte od narození až do dospělosti. Nevhodná výživa může vést k poruše metabolických procesů organismu a k postižení růstu a zdravotního stavu dítěte i dospělého člověka. Bezprostředně také ovlivňuje momentální stav organismu a následnou fyzickou aktivitu. Vztahy mezi výživou a psychikou jsou obousměrné. Nejlepší dětská výživa je pestrá, s dostatkem všeho důležitého a takové, aby chutnala jak samotnému dítěti, tak i všem ostatním členům rodiny. Měli bychom využít svých rozumových schopností a potraviny vybírat a dětem předkládat v uváženém množství a složení.

Správná výživa je tedy, jednoduše, avšak názorně řečeno, způsob, jak nalézt ten správný poměr mezi tím, co tělo doopravdy potřebuje, a tím, co člověk skutečně sní.

V dětském věku je upevnění si správných stravovacích návyků snazší než v kterékoli jiné fázi lidského života. Je přitom důležité nezapomínat na následující. Nedostatek některých prvků výživy může u dítěte v období růstu napáchat hodně škod; od počínající únavy po řadu vážných onemocnění. Naopak správná výživa dítěte působí jako prevence akutních i chronických onemocnění. Samozřejmostí musí být podněty pro správný tělesný, ale i duševní vývoj. Vhodným složením stravy můžeme také zvýšit odolnost proti nejrůznějším infekcím a zvýšit i výkonnost při různých činnostech.

Ve správné výživě platí tyto dvě jednoduché a názorné rovnice:
správná výživa = příjem potravy + pohybová aktivita
přijatá energie = vydaná energie

Je vhodné řídit se potravinovou pyramidou, která sice není vytvořena přímo pro dětskou populaci, ale orientačně ji pro sestavování správného a zdravého jídelníčku dětí použít můžeme. Potraviny, které jsou v dolní části pyramidy, by měly být do jídelníčku zařazovány častěji a naopak potraviny, které jsou v pyramidě nahoře, by měly být konzumovány pouze výjimečně. Rozhodující je ovšem zaměřit se nejen na to, co děti jedí, ale i na množství a velikost porcí pro daného jedince.

Základní pravidla dětské výživy

V předškolním věku mají děti sklon oblíbit si příliš sladká a příliš slaná jídla, jakými jsou například cukrovinky nebo brambůrky. To ovšem není vhodná strava. Rodiče by měli u svých dětí nejen podporovat zdravé stravování, ale především jim jít příkladem. Výživové požadavky dětí jsou vždy individuální.

Rostoucí organismus potřebuje dostatečné množství energie, živin, minerálů a vitaminů. Dítě roste podle genetického kódu, který získalo od rodičů a potřebnou energii získává z výživy. Hlavním zdrojem energie jsou sacharidy a lipidy. Potřeba energie s věkem postupně klesá, u předškolního dítěte je to asi 7000 kJ za den. Vyšší nároky jsou kladeny především na příjem kvalitních bílkovin, vápníku a železa. Objem přijímaného jídla se během dne mění, ale příjem energie za den zůstává stálý. Předškolní děti mají malou kapacitu žaludku, jídlo by jim mělo být nabízeno v malých porcích. Děti mají střídavou chuť k jídlu, s novými potravinami se seznamují pomalu, potřebují více času, aby si jídlo oblíbily. K ochutnávce děti nenutíme, ale naopak vytváříme podmínky, aby si mohly nová jídla oblíbit.

Pět hlavních zásad pro správné stravování

▶pestrost

▶přiměřenost

▶vyváženost

▶pravidelnost

▶výhodnost

Dětem bychom měli dopřát pestrou a rozmanitou stravu. Jídelníček by měl obsahovat dostatek ovoce, zeleniny, celozrnných potravin, mléčných výrobků a kvalitních bílkovin. Rostlinné tuky a oleje mají mít přednost před tuky živočišnými. Dětem nebudeme přisolovat již hotové pokrmy a snažíme se omezovat příjem sladkostí. Pro děti nejsou vůbec vhodné potraviny s vysokým obsahem tuků: tučná masa, uzeniny, sádlo, konzervované potraviny. Ryby by se měly objevovat v jídelníčku minimálně jedenkrát za týden, protože obsahují polynasycené mastné kyseliny, jod, fluor a vitaminy A a D. Při úpravách jídla je vhodné dávat přednost vaření, dušení a pečení. Velkou pozornost je nutné věnovat pitnému režimu. Zásadní v pitném režimu je voda. V maximální míře omezujeme slazené sycené nápoje.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Jak nalézt a rozvíjet sportovní talent.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.