Varování:

Příběh neposkytuje lékařskou péči ani nepředepisuje využití jako formu léčení tělesných, duševních či zdravotních problémů bez porady s lékařem. Záměrem je poskytnout informace obecné povahy. V případě, že příběh použijete pro sebe, autorka za toto nenese žádnou odpovědnost.

MIGRÉNO, DÍKY!

Kdybych chytila zlatou rybku, moje rychlá bezprostřední přání by zněla takto: „Rybko, dej mi prosím peníze na dům, cestování, finanční bezstarostnost, udrž prosím mé zdraví a mou milující rodinu.“ Přepsáno do reality: „Nemám dostatek financí, abych si koupila dům, cestovala, svobodně si žila, nejsem si dostatečně jistá svým zdravím a souladem své rodiny.“

Když jdu kolem člověka, který má špatnou náladu, nemusí ten dotyčný říct ani půl slova a já vím, že tu špatnou náladu má. Když přede mnou někdo rozkrojí citron, nakape si šťávu do úst, začnu slinit a šklebit se. Přitom sama fyzicky nic nejím. Moje myšlenky spustily fyzické procesy v těle. Když zavřu oči, předpažím ruce a představím si, že mi někdo vkládá do levé ruky encyklopedie a na pravou ruku mi uvazuje heliové balonky, automaticky mi levá ruka poklesne. Fyzicky ale v rukách nic nemám. Jak je to tedy možné? A jak lze totéž aplikovat na mé sny?

Pokud tedy vyzařuji a svému tělu říkám: „Nemám dostatek financí, abych si koupila dům, cestovala, svobodně si žila, nejsem si dostatečně jistá svým zdravím a souladem své rodiny,“ jaké mám vyhlídky? A jak vůbec vypadá můj život, jaký příběh vyprávím?

I.

Pohoda, nohy na stůl. Mám hotovo. Skončil čtrnáctidenní účetní maratón. Výplaty, odvody, faktury, doklady, výpisy, ježdění od čerta k ďáblu, telefonování a to není všechno. Jedna dcera v jeslích, druhá v první třídě. Domácnost. Pečení, denně vaření, praní, žehlení. Pes. Naštěstí úklid zvládá manžel. Takže teď bych měla mít čtrnáct dní volno. Žádné účetnictví, jenom děti, domácnost, cvičení a oddych s mým nejoblíbenějším koníčkem, knihou.

Zvoní mobil, skryté číslo. Bože, ne! Znamená to jenom jediné. Volá finanční úřad. Zhluboka se nadechnu a přijímám hovor.

„Kočendová, dobrý den!“

“Dobrý den, finanční úřad, Machová.“

Naivně jsem si myslela, že třeba skryté číslo může skrývat tajného ctitele nebo přátele, kteří si ze mě chtějí tímto vystřelit. Ale přestřelila jsem já.

„Dovolala jsem se správně firmě Stav s.r.o.? Našla jsem na Vašem čtvrtletním přiznání k dani z přidané hodnoty toto telefonní číslo.“

„Ano, je to správně, jsem jejich externí účetní, co pro Vás můžu udělat?“

Jsem milá, opatrná, podřízená. Ostatně jako vždy, když přijdu do kontaktu se státní správou. A ve skutečném životě by mě takto nikdo nepoznal. Jsem nezkrotný živel, výbušná, všechno chci hned, nevydržím neskákat do řeči. Ale s tímto bych na finančním úřadě, státní správě sociálního zabezpečení nebo na zdravotních pojišťovnách nepochodila. Tam se to na rozdíl od soukromého sektoru nenosí.

„Chtěla jsem se s Vámi domluvit na místním šetření v této firmě, zítra mám tímto směrem cestu, tak bychom se k Vám rádi podívali a samozřejmě zkontrolovali doklady vztahující se k tomuto daňovému přiznání.“

Doprčic, tak to teda ne. Potřebuji si doklady vychystat, zkontrolovat, a navíc zítra nemám hlídání! Do háje. A co mých čtrnáct dní pohodičky? Co teď?

„Rozumím, ale bohužel Vás asi zklamu, pan majitel dnes odjíždí na celý tento týden mimo Zlín a já u nich pracuji externě, takže nemám ani klíče od kanceláře. Jak to vyřešíme?“

Ty jo, kde jsem tak rychle vzala tak duchaplnou odpověď?

„Anebo teď mě napadlo, já zkusím panu majiteli ještě rychle zavolat a vzít si od něj alespoň šanony, vychystat Vám doklady a přinesla bych Vám je na finanční úřad. Ať Vám nějak neblokuji termín, vím, že to musíte mít do určitého data prošetřené.“

Už koktám. Teď je řada na paní z finančního úřadu.

„Jé, tak to jste hrozně hodná.“

Ledy tají, hurá! Ještě ten termín. Zítra to teda určitě nehrozí. Dnes už nikam nejedu, zítra nemám jesle ani hlídání. Pak je čtvrtek, to mívá manžel kratší směnu, to bych mohla zajet pro doklady a v noci podklady vychystat. A v pátek bych s tím mohla poslat na finančák manžela, ať paní vidí, že jsem na rodičáku, že to není výmluva, ten odložený termín. Jak dlouho jsem se nad tímto zamyslela? Dvě vteřiny? Jsem fakt dobrá.

„Jenom ještě jeden problém, víte, já jim to externí účetnictví dělám při mateřské dovolené, tedy rodičovské dovolené, a bohužel zítra nemám hlídání. Myslíte, že bychom se mohly domluvit na pátek hned ráno, že bych Vám všechno nachystala a můj manžel by se tam za Vámi s tím stavil a nechal Vám to v klidu ke zkontrolování? Potom už bychom si zavolaly a případně si domluvily schůzku. Pokud by se náhodou objevily nějaké nesrovnalosti.“

„Výborně, souhlasím.“

„Tak jsme domluvené. Děkuji za pochopení. Můžete mi ještě dát prosím na sebe telefonní číslo, kdyby náhodou? Ve kterém patře a kanceláři sedíte?“

„Takže jmenuji se Machová, číslo je přes centrálu, 5. patro, dveře 513.“

„Díky, mám to napsané, tak v pátek. A ještě jednou se omlouvám za ty složité termíny.“

„Ne, to je v pořádku. Na shledanou.“

Tak. Dnes je úterý, zítra na to kašlu, ve čtvrtek vyzvednu doklady a nachystám to. V pátek je zanesu na finančák a potom: Děj se vůle boží! Volám šéfovi.

„Dobrý den, Jana. Nebudete tomu věřit, ale volali mi z finančního úřadu, máte kontrolu na dépéháčko. Chtějí přijít hned zítra ráno do firmy na místní šetření.“

Tuším, že šéf právě omdlel. Je důležité to udělat napínavé. Dvě vteřinky ho dusím, že to tam s nimi bude muset nějak zkoulet. Moc dobře vím, že nemá ani ponětí, o co jde. Na druhou stranu na to má plné právo, od toho mě přece platí.

„Cože? Měli jsme něco špatně? Udal mě někdo?“

Zajímavé myšlenkové pochody.

„Ne, v pohodě, to je úplně normální. Každá firma má zhruba jednou za dva roky běžnou kontrolu. Všechno máme v pořádku, za to ručím. Pořád je to lepší než hloubková kontrola. Sám dobře víte, že cokoliv je na hraně zákona, hned Vám řeknu a okamžitě to řešíme.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Migréno, díky!.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.