Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Linda Chapmanová

Škola jednorožců
Kouzelná oslava

Ilustrace Ann Kronheimerová

Přeloženo z anglického originálu Unicorn School – The Surprise Party
Text copyright © Working Partners Ltd., 2007
Illustrations copyright © Ann Kronheimer, 2007
Cover © Charlotte Macrae, 2007
Translation © Radka Svobodová, 2019

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou BAMBOOK
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 7194. publikaci

Odpovědná redaktorka Kristina Hlaváčková
Překlad Radka Svobodová
Grafická úprava a sazba TypoText, s. r. o.
První vydání, Praha 2019
Vytiskla tiskárna FINIDR, s. r. o.

© Grada Publishing, a. s., 2019

ISBN 978-80-271-2764-1 (ePub)
ISBN 978-80-271-2763-4 (pdf)
ISBN 978-80-271-0100-9 (print)

Věnováno Jemimě Youngové

1. kapitola
Viky má báječný nápad

Viky klusala trávou směrem ke Kouzelným polím. Nechtěla totiž přijít pozdě na vyučování. Sluníčko zářící z jasně modré oblohy se třpytivě odráželo od jejího zlatého rohu. Kousek před sebou uviděla Safíru, jednu ze svých nejlepších kamarádek.

„Safíro! Počkej!“ zavolala na ni Viky.

Safíra se otočila. Byla to opravdu půvabná klisna jednorožce. Hříva a ocas jí splývaly skoro až na zem, měla štíhlý stříbrný roh a velké oči s dlouhými tmavými řasami.

Viky k ní docválala. „Čau!“ pozdravila vesele.

„Ahoj,“ zamumlala Safíra.

Viky se zamračila. Její kamarádka vypadala smutně. „Jsi v pořádku?“ zeptala se Viky.

„Jsem,“ odpověděla Safíra, ale Viky v jejím hlase postřehla povzdechnutí. Ani Safířiny uši nebyly nastražené dopředu jako obvykle. „Jen se mi trochu stýská po domově, to je všechno,“ připustila Safíra.

Viky se jí dotkla nosem. Jednorožci, kteří žili v kouzelné Arkádii, nastupovali v devíti letech do školy, aby se naučili používat magii. Viky i Safíra začaly chodit do školy před měsícem. Viky také chyběla maminka, tatínek i dva bratři, ale milovala Školu jednorožců tak moc, že nikdy nesmutnila dlouho. Zároveň ale dobře věděla, že Safíra to cítí jinak a že si občas přeje být zase zpátky doma se svými šesti bratry a sestrami.

„Možná je to kvůli tomu, že jsem přemýšlela o svých narozeninách. Mám je příští neděli,“ pokračovala Safíra. „Bude to hodně divné, že nebudu na oslavu doma. Vždycky když má někdo z nás narozeniny, ostatní mu připraví představení. Každý předvede nějaké kouzlo a potom máme velký narozeninový dort. Je to vážně legrace.“ Potřásla hlavou. „Ach jo, říkám samé hlouposti, Viky. Moje narozeniny budou fajn. Pojďme! Jestli si nepospíšíme, přijdeme pozdě na hodinu zaklínání.“ Začala cválat, jako by o tom už nechtěla dál mluvit.

Viky pádila vedle ní, ale nemohla přestat myslet na to, co jí Safíra právě řekla. Cítila se hrozně, že by její nejlepší kamarádka mohla být na své narozeniny smutná. Kdybych tak mohla něco udělat, přemítala v duchu. Ale co?

Na Kouzelných polích už byli spolu s dalšími prvňáčky i Bouřlivák a Troy, nejlepší kamarádi Viky a Safíry. Všichni žáci ze Školy jednorožců patřili do některé ze čtyř kolejí – Duhové, Hvězdné, Měsíční nebo Sluneční. Bouřlivák, Troy, Viky a Safíra byli zařazeni do Duhové koleje. To znamenalo, že společně jedli u jednoho stolu a spali ve stejné stáji. Se všemi ostatními prvňáčky z jiných kolejí se potkávali při vyučování.

„Ahoj!“ zařehtal Bouřlivák směrem k Viky a Safíře, když společně přicválaly. Bouřlivák byl vysoký jednorožec se stříbrným rohem, rovným nosem a hustou tmavou hřívou i ocasem. Viky, která byla na svůj věk celkem malá, vedle něj vypadala jako drobeček.

„Slyšeli jste, co se dnes budeme učit?“ zeptal se Troy, pohledný urostlý jednorožec s hezkým krkem. „Budeme zaklínat talisman, se kterým se budeš cítit odvážně a neohroženě.“

„To by mohla být zábava,“ usmála se Viky. Podívala se na Safíru, ale ta byla ztracená ve svém vlastním světě. Viky vrtalo hlavou, jestli Safíra pořád přemýšlí o svých narozeninách.

Troy s Bouřlivákem by mi možná pomohli vymyslet, jak zařídit, aby Safířiny narozeniny byly něčím výjimečné, uvažovala.

Na Kouzelná pole v tu chvíli přiklusala Damaris, učitelka zaklínání. „Dimageý den, třído,“ pozdravila a usmála se na všechny přítomné žáky. „Dnes vás naučím zaklínadlo odvahy.“ Mezi prvňáčky to zašumělo vzrušením. „Můžete se prosím rozdělit do dvojic?“

Viky mrkla na Safíru a postavily se vedle sebe. Troy utvořil dvojici s Bouřlivákem. Občas Viky spolupracovala i s Bouřlivákem, ale s Troyem to nešlo. Oba dva totiž chtěli mít hlavní slovo a zbytečně se kvůli tomu hádali.

Damaris každé dvojici rozdala dvě stříbrná srdce a potom jim vysvětlila, jak je mají použít se zaklínadlem odvahy.

„Musíte srdíčko obtočit žíní ze své hřívy. Třikrát se dotkněte talismanu rohem, pokaždé přitom myslete na někoho odvážného, a potom řekněte: Buď odvážný. Zůstaň silný. Neztrácej kuráž. Poznáte, že zaklínadlo funguje, když se váš stříbrný talisman rozzáří červeným světlem.“

Viky byla na zaklínání šikovná a její stříbrné srdíčko se brzy rozsvítilo slabou červenou barvou. Ale ani zdaleka nebylo tak úchvatné jako to Troyovo. Jeho amulet totiž zářil jasně červeným světlem.

„Skvělá práce,“ pochválila ho Damaris. „Musel jsi myslet na něco opravdu hodně odvážného, Troyi.“ Potom se šla podívat, jak si vede zbytek třídy.

„Na cos myslel, Troyi?“ zeptala se Safíra.

„Myslel jsem na to, co všechno dokázal můj tatínek. Je moc statečný.Vykonal velkou spoustu opravdu odvážných věcí, než se stal…,“ Troy se zničehonic zarazil.

„Než se stal čím?“ zeptala se zvědavě Viky. Troy neměl žádné bratry ani sestry a vlastně skoro nikdy o svých rodičích nemluvil.

„Ničím,“ zamumlal Troy. Vypadal nezvykle rozrušeně. „Hele, Bouřliváku, koukni se! Tvůj talisman začal svítit!“ Troy si prohlížel Bouřlivákovo srdíčko.

„Jo! Paráda!“ radoval se spokojeně Bouřlivák.

„Výborně, Bouřliváku,“ řekla Safíra a šťouchla do něj nosem. Potom si smutně povzdechla. „Myslím, že bych radši měla jít za Damaris a zeptat se jí, co mám dělat. Můj talisman dokonce ani nezablikal.“ Rozběhla se za učitelkou.

Bouřlivák si odfrkl. „Víte vy dva, že má Safíra příští neděli narozeniny?“

Viky s Troyem přikývli.

„Je smutná, protože nebude na oslavu doma,“ vysvětlila spolužákům Viky. „Její bratři a sestry vždycky připravují pro oslavence nějaké představení. Dělají kouzelné triky a potom se společně vrhnou na imageovský narozeninový dort.“

„Chudák Safíra,“ litoval kamarádku Troy.

„To je škoda, že sem její sourozenci nemůžou přijít, aby s ní narozeniny oslavili, jak je zvyklá,“ přemýšlel nahlas Bouřlivák.

Viky vykulila oči. Bouřlivákova slova ji přivedla na geniální nápad! „Oni sem sice nemůžou, ale my tady budeme! To představení jí přece můžeme přichystat my!“

„No jasně!“ zaradoval se Bouřlivák.

„Bude to super!“ přidal se Troy.

„Mohli bychom uspořádat oslavu s překvapením,“ uvažovala Viky. „Naplánujeme to, až Safíra půjde do kroužku nazírání do růženínu.“

„Domluveno,“ souhlasili Bouřlivák s Troyem. Safíra začala do klubu chodit teprve nedávno. Jednorožci si tam procvičovali svoje magické dovednosti. Využívali růženíny, aby se podívali na ostatní jednorožce nebo co se děje jinde v Arkádii.

V tu chvíli Safíra přiklusala zpátky. „Zapomněla jsem, že mám myslet na tři odvážné skutky,“ řekla jim. „Myslela jsem jen na dva.“ Vrátila se ke svému talismanu a zkusila zaklínadlo znovu.

Viky, Troy a Bouřlivák se na sebe spiklenecky podívali. Kouzelná oslava s překvapením! Viky se nemohla dočkat, až budou o samotě a začnou plánovat. To bude zábava!

2. kapitola
Vzrušující novinky

Jakmile hodina zaklínání skončila, Viky a všichni ostatní prvňáčci se vydali na vřesoviště Letu. Atlas, jejich učitel létání, pro ně měl novinku. „Příští neděli se bude konat pravidelný měsíční závod v létání.“

„To je na moje narozeniny,“ pošeptala Safíra Viky.

„Už jsem o tom slyšel,“poznamenal dychtivě Troy. „Vždycky jednou za měsíc je závod a vítězové dostanou medaile!“

Atlas přikývl.

„Můžeme závodit všichni?“ zeptala se Luna, klisna z Hvězdné koleje.

„Ne, ne, tak to nefunguje. Nejdřív se musíte kvalifikovat,“ vysvětlil jim Atlas. „Z každého kvalifikačního kola se mohou účastnit první tři jednorožci. Většinou závodí jen starší žáci, ale vy mladší to můžete zkusit, pokud vám to já povolím.“ Rozhlédl se a zadíval se na ně. „Tento měsíc bych řekl, že jeden z vás na to určitě má.“

„Kdo?“ volali prvňáčci jeden přes druhého.

„Troy,“ oznámil Atlas.

Troy radostně zařehtal. „Já?“

Viky, Safíra a Bouřlivák se na sebe nadšeně podívali. Létání šlo Troyovi naprosto skvěle. Většina jednorožců před příchodem do Školy jednorožců pořádně létat neuměla, ale Troy se to naučil už doma.

„Jsi hodně rychlý, hodně silný letec,“ řekl mu Atlas. „Jestli se chceš zítra zúčastnit kvalifikace, tak můžeš.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Škola jednorožců - Kouzelná oslava.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.