Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Andy Cope, Andy Whittaker

Umění žít pozitivně

Přeloženo z anglického originálu knihy Andyho Copea a Andyho Whittakera The Art of Being Brilliant – Transform Your Life By Doing What Works for You, vydaného nakladatelstvím John Wiley and Sons Ltd, Chichester, Velká Británie, 2012.
This translation published under license with the original publisher John Wiley & Sons, Inc.
© 2012 Andy Cope and Andy Whittaker
David J. Pollay’s The Law of the Garbage Truck® was used with permission by Sterling Publishing Co., Inc. Copyright © 2004–2010 by David J. Pollay. The Law of the Garbage Truck is a registered ® trademark of David J. Pollay
All rights reserved

Vydala GRADA Publishing, a.s. pod značkou ALFERIA.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 6854. publikaci

Překlad Sýkorová Ivana
Odpovědná redaktorka Mgr. Olga Tesařová
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Formát ePub Štěpán Böhm
Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner
Ilustrace Laura E. Martin
Počet stran 208
První české vydání, Praha 2018
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-247-3569-6 (ePub)
ISBN 978-80-247-4327-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-0727-8 (print)

„Bradu vzhůru, bradu vzhůru. Všichni máme rádi šťastné lidi. Tvařte se šťastně. Buďte šťastní. Úsměv rozjasní i nejtemnější místo. Měli byste zářit. Jiskřit. Pusťte k sobě trochu slunce. Buďte na správné straně a vždy se na věci dívejte z té lepší stránky. Tak šup, šup, bradu vzhůru.“

E. B. White, Šarlotina pavučinka. 1952

Obsah

Věnováno Edu Peppittovi,

bez jehož vizí a entuziasmu by tato

kniha nikdy nespatřila světlo světa.

Ede, jsme ti opravdu vděční.

O autorech

Andy Cope je odborný školitel, kvalifikovaný učitel a autor. Tvrdí o sobě, že je závislý na vzdělávání. Působil jako manažer v maloobchodě, ale později si doplnil vzdělání a stal se učitelem. Deset let skřípal zuby při vzdělávání dospělých. V současnosti Andy řídí školicí agenturu Art of Brilliance Ltd.

Zároveň studuje v doktorandském programu na univerzitě v Loughborough. Část svých výzkumů využil při vývoji kurzu Umění žít pozitivně, který se skvělým ohlasem nabízí jak firmám, tak školám po celém světě.

Andy napsal několik bestselerů pro děti z edice Psí špión, které mimo jiné získaly ocenění kniha roku v anketě Red House Children‘s Book Award nebo cenu Richard and Judy Book Award. Knih z řady Psí špión se prodalo více než milion výtisků po celém světě. Andy napsal také knihu Raccoon Rampage (Řádění mývala) pro nakladatelství Harper Collins. Kromě toho napsal svépomocnou příručku pro zaneprázdněné manažery Being Brilliant (Buďte úžasní) a knihy A Brilliant Life (Úžasný život) a The Game of Life (Hra života), které se staly prvními knihami zaměřenými na pozitivní psychologii pro teenagery ve Velké Británii.

Andy dosud nikdy neuvažoval o tom, že by se podílel na psaní knihy s někým dalším. Vlastně si nebyl jistý, zda může být tento projekt úspěšný. Některé nápady Andyho Whittakera mu vyrazily dech a připouští, že všechny pasáže z knihy, u nichž se budete hlasitě smát, napsal Andy W. Ačkoli ho to lehce rozčiluje, vyhřívá se na výsluní slávy, protože navzdory tomu, že Andy W. je velmi zábavný, absolvoval vzdělání v Morecambe, což znamená, že je naprosto nemožný v gramatice a větné skladbě. (Andy si je jistý, že jeho spoluautor neví, co je to apostrof, natož aby to slovo dokázal napsat bez chyb!)

Andyho ambicí je dostat pozitivní psychologii do výukového programu ve všech školách v zemi a naučit se skvěle surfovat.

Andyho Copea můžete kontaktovat

e-mailem na adrese andy@artofbrilliance.co.uk

Internetové stránky: www.artofbrilliance.co.uk

Twitter: @beingbrilliant

Andy Whittaker je údajně to nejlepší, co vzešlo z města Morecambe od té doby, co postavili dálnici M6. Je britskou reakcí na Anthonyho Robbinse (skvělý velký chlapík z Ameriky, který úžasně motivuje lidi a chodí po žhavých uhlících). Andy je také moc milý člověk.

Andy Whittaker je kouč neurolingvistického programování a zároveň se až obsedantně zajímá o oblast osobního rozvoje. Je dychtivý čtenář (často peláší pro slovník, aby zjistil, co přesně znamenají vzletná slova, jako třeba „dychtivý“!). Souhlasí s Andym C., že všechny nejlepší nápady v této knize jsou jeho. Ale hluboko v nitru je Andymu C. vděčný, protože mu pomohl správně uspořádat věty. A ty apostrofy jsou fakt hrozné!

Andy stojí nohama pevně na zemi. Pracuje s druhým Andym. Dokáže používat učená slova, ale raději se jim vyhýbá a vnáší do hry své životní zkušenosti, čímž oslovuje lidi napříč profesemi i prostředími. Věnoval hodně času výzkumu chování lidí ve společnostech, jak malých, tak velkých. Kromě toho se věnoval studiu vedení, komunikace, mezilidských interakcí a nastavování cílů. V osobním rozvoji se pevně drží moderního spektra technik, rád vede skupinové kurzy i individuální konzultace. Díky svým schopnostem v oblasti neurolingvistického programování dosahuje skvělých výsledků.

Andy má nesmírně příjemnou povahu a je výjimečně zábavný mluvčí. Má velmi vzácný talent, schopnost provést vás skutečnou životní cestou plnou vzestupů i pádů, což vás osloví, ať jste, kdo jste.

Andy má malou dceru, a volný čas je pro něj tudíž vzácností. Nicméně občas zazáří jako stand-up komik, což je skvělá forma odreagování a vymanění se z tlaku, který přináší moderní život.

Andyho ambicí je být nejlepším koučem na světě.

Andyho Whittakera můžete kontaktovat

e-mailem na adrese andyw@artofbrilliance.co.uk

Internetové stránky: www.artofbrilliance.co.uk

Twitter: @artofbrillandyw

Řekli o knize

„Bez servítků, inspirativní a zábavná. Z každé stránky čiší humor i moudrost. Jste-li akademický suchar, radši ji odložte. A vy ostatní čtěte dál. Nebudete zklamaní. Slibuji.“

Paul McGee, autor bestsellerů o pozitivním myšlení

„Praktické rady, jak účinně využívat techniky pozitivního myšlení. V knize nenajdete obrázky v pastelových barvách, ani strohé poučování bez kousku vtipu vyplněné nudnou vatou, které vás tak často odradí od tohoto užitečného a důležitého tématu.“

Michael Bungay Stanier, autor knihy Pracujte méně, udělejte více

„Filozofie Umění žít pozitivně je jednoduchá, vtipná i hluboká. A přináší výsledky. Úžasná praktická kniha dvou Andyů vyhovuje mé severské nátuře, která nestrpí žádné nesmysly. Kniha je plná skvělých praktických doporučení, která můžete ihned aplikovat jak doma, tak v práci.“

Steve McDermott, Evropský motivační mluvčí roku
a autor bestseleru How To Be a Complete and Utter
Failure In Life, Work and Everything

„Kniha je zábavná a inspirativní, probouzí ve mně spoustu nových nápadů. Zamiloval jsem si ji!“

Andy Gilbert, spisovatel a autor
systému myšlení Go MAD Thinking System

„Život je příliš krátký, lidi. Všichni si potřebujeme připomenout, že pozitivní přístup přináší pozitivní výsledky, a tak se řiďte těmito jednoduchými radami, vydolujte ze sebe to nejlepší a buďte na sebe hrdí.“

Diana Higmanová, medailistka ze Světových her
transplantovaných sportovců

„Umění žít pozitivně je hlavním faktorem, který přispěl k našemu úspěchu, pomohl nám dosáhnout maximálního štěstí a vytvořit tým na světové úrovni. Rozhodnutí být pozitivní může změnit váš život k lepšímu!“

Rick Turner, obchodník, podnikatel a majitel
zábavního parku, www.thebigsheep.co.uk

„Jste-li zahlcení informacemi (jako já) a chcete jen výsledek… gratuluju… tady ho máte.“

Richard Wilkins, „ministr inspirace“ Velké Británie,
www.theministryofinspiration.com

Předmluva

Stalo se vám někdy, že jste v životě dosáhli úspěchu, na který jste byli velmi hrdí, a pak se objevil někdo, kdo to udělal ještě lépe než vy, jako by v kartách vytáhl trumfy?

Mně se to stalo. Domníval jsem se, že se mi v knihách z edice Naked leader (Nahý lídr) podařilo docílit výjimečně kouzelného efektu – jednoduchosti. Omezil jsem se na nejzásadnější věci, které jsem pak dále zestručňoval, až nezbylo nic než jen obyčejný selský rozum, který však v dnešní době přesycené informacemi nepoužíváme zcela samozřejmě.

A pak vyšla první kniha Andyho Copea Being Brilliant (Buďte úžasní). Plná neskutečně jednoduchých doporučení, jak změnit osobní i pracovní život k lepšímu, a navíc okořeněná pořádnou dávkou humoru.

Andy dokonce projevil bezelstnou odvahu a požádal mě, abych mu napsal anotaci, nejspíš abych si to kruté zjištění ještě hlouběji uvědomil! Jak mám napsat hodnocení knihy, v níž autor přesně vystihl záměr mé práce, ovšem mnohem lépe než já sám?

Přesto jsem anotaci napsal. Utěšoval jsem se tím, že to je jen jedna kniha, ojedinělá vlaštovka, která jaro nedělá, a po čase jsem se uklidnil.

A pak jednoho dne – bác – na rohožce mi přistála velká obálka. A hádejte, co v ní bylo? Už to nebyl jen jeden Andy, ale dokonce dva Andyové, a napsali knihu, kterou právě držíte v ruce, Umění žít pozitivně. A tentokrát už jim nestačila pouhá anotace, chtěli, abych napsal předmluvu!

To snad není možné. Jak mám hodnotit knihu, která je napsána tak srozumitelnou řečí, tak jasně a prakticky, a kde na každé stránce najdete jednu jednoduchou radu, kterou můžete okamžitě uplatnit?

A je plná ilustrací!

Ne, to už je na mě moc.

Nezlobte se Andy a Andy, musím odmítnout.

Mohli byste, prosím, přestat psát tak skvělé knihy a najít si normální práci!?!

David Taylor

David pracuje se špičkovými světovými lídry a organizacemi, je autorem bestselerů z ediční řady Naked Leader, čestným profesorem na Warwick University Business School v oboru Leadership a obchodním ambasadorem nadace prince Charlese The Prince‘s Trust.

www.nakedleader.com

Kubův deník

Nebyl tam celé roky. Nejspíš i desítky let! Ve slabém světle půdy se stařík prodíral k hromadě krabic zastrčené u jednoho z oken opředených pavučinami. Setřel vrstvu prachu a postupně vytahoval stará alba s fotografiemi, jedno po druhém.

Hledání začalo milou vzpomínkou na životní lásku – dávno zesnulou. Věděl, že někde v těch albech musí být fotka, kterou hledá. Černobílý snímek, na němž měla ten svůj úsměv. Trpělivě otevíral ztracené poklady z minulosti a záhy ho pohltilo moře vzpomínek. Z tváře si setřel i pár slz. Plakal štěstím. Svět se nepřestal otáčet, když z něj jeho žena odešla, jenže minulost byla živější než prázdnota, kterou pociťoval v současnosti.

Když odsunul jedno zaprášené album, vytáhl z krabice sešit v deskách. Zdálo se, že je to deník, který si jeho syn psal v dětství. Nevzpomínal si, že by ho někdy předtím viděl – ani si neuvědomoval, že by si jeho syn vedl deník. Otevřel zažloutlé stránky, začetl se do zápisků a nevědomky se začal uculovat. Rozzářily se mu oči a zajíkal se smíchy. Uvědomil si, že slova, která čte, zároveň i slyší, jako by mu vše vyprávěl sám syn, který právě v tomto domě vyrůstal. Dospěl až příliš rychle. V tichu půdy zapůsobila upřímná slova šestiletého chlapce jako kouzlo a přenesla staříka do časů, na něž už málem zapomněl. Kostrbatý rukopis vyprávěl o důležitých problémech malého dítěte – o škole, o fotbalu, o prázdninových dobrodružstvích i hádkách se starší sestrou. Každý další zápis v deníku probouzel v srdci starého muže sentimentální chvění. Zároveň si však bolestně uvědomil, že synovy prosté vzpomínky neodpovídají jeho vlastním. Čelo mu zbrázdily hluboké vrásky.

Vzpomněl si, že si vedl pracovní diář. Zaklapl synův deník a chystal se odejít. Dočista přitom zapomněl na fotku, kvůli níž původně začal prohledávat krabice na půdě. Sklonil hlavu, aby se nepraštil o trám, a po dřevěných schodech se vydal dolů do své pracovny. Nebyl si jistý, co vrzalo víc, zda schody, nebo jeho kolena!

Otevřel dvířka proskleného sekretáře a začal hledat svůj záznamník. Když ho našel, položil oba diáře vedle sebe. Jeden vázaný v kožených deskách s jeho vlastním jménem vyraženým zlatým písmem. Druhý ošoupaný a otřepaný, s obrázkem načmáraným na obálce dětskou rukou. Stařík přejel kostnatým prstem po kostrbatých písmenech pod obrázkem. Kuba.

Otevřel svůj pracovní diář a přečetl si několik záznamů. Byly to poznámky z jednání, často velmi podrobné. Každý den byl nabitý obchodními schůzkami. Někdy míval jednání i večer. Zavzpomínal na tu dobu… rozhodně se kariéře věnoval naplno. Miloval svou rodinu, a proto se hnal za úspěchem. Staříka upoutal jeden zápis, který byl mnohem kratší než všechny ostatní. Vlastním úhledným písmem si poznamenal: „Celý den jsem promarnil na rybách s Kubou. Vůbec nic jsme nechytili!“

S hlubokým povzdechem otevřel třesoucí se rukou deník svého syna a vyhledal v něm zápis ze stejného dne, 4. června. Velkými písmeny, hluboce vyrytými do papíru tam stálo naškrábáno: „Šel jsem s tátou na ryby. Nejlepší den mého života.“

První kapitola

JAK CHYTIT ŽIVOT

V této kapitole konečně pochopíme, jaký smysl má rybaření! Dozvíme se, že všechny odpovědi už známe, zjistíme, že štěstí není na prodej a že nečeká „někde venku“. Odhalíme akademické porno a přečteme si skvělý citát od Groucha Marxe.

Andy W. i já jsme řadu let pracovali jako koučové v oblasti osobního rozvoje ve firmách a ve školách. Zaměřovali jsme se na všechna zásadní témata, která by měli znát všichni koučové, co za něco stojí. Probírali jsme předměty, jako je komunikace, vedení lidí, řešení konfliktů, asertivita, dovednosti dobrého kouče, nastavení cílů, týmová práce… bla, bla, bla. Ovšem nedávno jsme objevili něco nového. Ačkoli, nazývat to „novým“ je možná trochu přehnané. Každopádně jsme objevili něco „odlišného“. Propojili jsme některé moderní koncepty a nejžhavější témata a vytvořili program semináře, který směle nazýváme Umění žít pozitivně. A víte co? Opravdu to funguje!

Co říkáte na příběh o Kubově deníku? Jaké myšlenky a pocity ve vás vyvolal? Ptáme se, protože naším cílem je, abyste začali uvažovat jinak než dosud a abyste se začali cítit odlišně. Abyste si uvědomili, co je v životě důležité. A abyste něco změnili, bude-li to potřeba.

Oba vyhlížíme budoucnost s nadšením. Andy a já máme vlastně hodně společného. Jako chytří čtenáři už jste nejspíš zaregistrovali, že máme stejné křestní jméno – Andy. Oba jsme pracovali na mnoha různých místech po celém světě. Oba jsme tátové. Oba jsme „závislí“ na svépomocných příručkách a přečetli jsme snad všechny knížky o osobním rozvoji, které kdy byly vydány. Smějeme se stejným věcem. Oba jsme hříšně mladí a krásní. Oba máme sklon přehánět…

Jistě jste si už udělali obrázek. Nejdůležitější ze všeho ale je, že sdílíme stejnou filozofii i názory na to, jak by mělo koučování vypadat. V posledních pár letech jsme si jasně ověřili, že lidé, s nimiž pracujeme, už dávno vědí vše, co by měli vědět, aby mohli vést šťastný a úspěšný život. Každý člověk má k dispozici všechny potřebné zdroje. Není to úžasné? Všechny odpovědi už znáte! Problém je, že většina lidí si to neuvědomuje. Nebo na to zapomněla. A výsledkem je, že se na vrchol štěstí a spokojenosti dostáváme pouze účelově. Jen výjimečně se cítíme opravdu skvěle. Někdy navíc jen díky náhodě – protože čekáme na správné podmínky. Možná budeme šťastní, když pojedeme na dovolenou. Nebo když si koupíme novou košili. Nebo auto. Nebo pár piv?

Problém je, že většina lidí hledá štěstí na špatném místě. Skvěle to popisuje Richard Wilkins (http://www.theministryofinspiration.com), když říká, že lidé hledají štěstí, naplnění a pozitivní pocity v šuplíku označeném „vnější svět“. Štěstí podle nich čeká „někde venku“.

Měli byste Richardovi věřit – ostatně, je to samozvaný britský „ministr inspirace“ a upřímně řečeno, člověk musí mít pěknou kuráž, aby si přisvojil takový titul. Mnozí „guruové“ nedostojí své vlastní chvále. Richard si nasadil laťku hodně vysoko a snadno ji přeskočí. Je skvělý.

A my s Richardem souhlasíme – jsme přesvědčeni, že většina lidí hledá štěstí a naplnění ve špatném šuplíku. Myslíme si, že byste se měli zaměřit na šuplík označený „vnitřní svět“. Všechny skvělé pocity, které jste kdy zažili, už nosíte ve svém nitru!

Naše práce je tím pádem snadná. Nemusíme nikoho nic učit. Stačí jen mazaně zařídit, aby lidé opět objevili své vnitřní zdroje, aby našli cestu k informacím, které jsou uloženy hluboko v jejich nevědomé mysli. Jednoduše řečeno, přimět je, aby se podívali do toho správného šuplíku, do šuplíku označeného „vnitřní svět“.

A naše kniha je k tomu klíčem!

Dříve jsem učíval studenty MBA. Panečku, to byla dřina. Vyhrnul jsem si rukávy a obul jsem se do Maslowa, Herzberga a tu a tam přihodil špetku „situačního vedení“. A nezapomeňme ani na osvědčeného Belbina a Briggsovou Myersovou.

Co na tom, že už to probírali nesčetněkrát? Nezapomínejme ani na sebehodnoticí dotazník – možná jste se od posledně změnili! Nejšťastnější jsem byl, když jsem na tabuli čmáral překrývající se množinové grafy. Nebo když jsem kreslil pyramidu. Říkával jsem tomu „akademická pornografie“. Skutečné vzrušení pro manažery.

Jenže jsem se mýlil. Víte, jednoho dne mi to konečně došlo. Teorie mají své místo. Ve skutečnosti smekám před všemi chytrými vědci, kteří vymysleli množiny či nové vzrušující akronymy. (Ačkoli si myslím, že je na čase přejmenovat SMART koncept, jehož datum exspirace už dávno vypršelo.) Problém tradiční výuky řízení tkví v tom, že život není teoretický. Naopak, je velmi, velmi praktický.

A neustále nám dává pěkně zabrat. Řekněme si to otevřeně, život je pro většinu lidí vyčerpávající. Množství změn kyne jako morbidně obézní dáma a tíží nás. A tak jsme dospěli k názoru, že svět nepotřebuje žádné další složité teorie.

Potřebujeme něco, co opravdu funguje. Čím to bude jednodušší, tím lepší. Musíme znovu objevit cestu k tomu, co je v životě důležité. Ne buddhistickou[1] cestu plnou vnitřního klidu a pojídání tofu – spíš něco jako upgrade softwaru, který máme uložený mezi ušima. Tato kniha je nabitá radami, na něž by mohl každý přijít za pomoci zdravého selského rozumu. Potíž je v tom, že se jimi zkrátka neřídíme!

Proto jsme společně s Andym W. shromáždili nejlepší tipy, které známe. Přidali jsme několik případových studií, pár vtipných historek a nějaké otázky, které vás přimějí zamyslet se nad svou prací, vztahy a životem. Vše máme podloženo spoustou akademických vědomostí, ale rozhodli jsme se vynechat zbytečné nesmysly a vymýtit akademické porno. Aniž byste to postřehli, budeme vám nenápadně předkládat koncepty, jako je pozitivní psychologie, oceňující dotazování, neurolingvistické programování nebo emoční inteligence. O této knize s oblibou mluvíme jako o intelektuální smoothie – je v ní směs těch nejlepších přísad, bez pecek a slupek!

Základem konceptu Umění žít pozitivně je půl tuctu jednoduchých zásad – říkáme jim „magická šestice“. Kniha je zároveň napsána tak, aby vás přiměla k zamyšlení. Možná vás i rozesměje. Její poselství je ale smrtelně vážné. Mluvíme totiž o vás a o vašem životě. Přečtěte si naše doporučení. Vyzkoušejte je. Výsledky se dostaví jak v práci, tak doma. S naprostou jistotou jsme dospěli k závěru, že chcete-li být „úspěšní“, nemusíte se stát někým jiným, než jste. Musíte ale zjistit, v čem jste nejlepší a co vám nejvíc vyhovuje, a pak to dělat častěji!

Pravda je taková, že život je příliš krátký. Proč se spokojit s tím, že neuplatníte to nejúžasnější, co ve vás je?

1 K dispozici jsou i jiná náboženství.

Druhá kapitola

LIDÉ ZÁŘÍCÍ ŠTĚSTÍM

V této kapitole si na rovinu řekneme, co je to pozitivní psychologie, zjistíme, proč Británie nikdy nevyhraje kvalifikaci do „Světového poháru štěstí“, nakreslíme si graf životní spokojenosti, Woody Allen se nás pokusí uvrhnout do deprese, představíme si vysavače nálady a vysvětlíme si, kdo jsou pozitivní lidé.

Zastánci relativně nového oboru pozitivní psychologie jsme se stali záhy po jeho vzniku koncem devadesátých let 20. století. Koncept mě tak nadchnul, že jsem si ho zvolil jako téma disertace! Při magisterském studiu byla mým hlavním předmětem psychologie. Přečetl jsem spoustu vědeckých bichlí o depresi, úzkosti, poruchách příjmu potravy, fobiích… a stal jsem se expertem na všechno negativní! Ve skutečnosti bylo to studium dost depresivní!

Nedávno mě oslovili, abych přednášel na konferenci britské Národní zdravotní služby (NHS). Tématem konference bylo duševní zdraví a psychická vyrovnanost. Konala se v naší ulici, takže jsem souhlasil, a organizátoři zařadili mé vystoupení na konec třetího dne. Pár dní před termínem konání jsem dostal program a zjistil jsem, že tématem vůbec není zdraví a psychická vyrovnanost! Abyste si udělali představu, tak přednášející první den mluvili o míře sebevražd v Bridgendu a rozšíření deprese mezi sociálními pracovníky. Druhý den začínal parádní závislostí na Prozacu a poté následovaly poruchy spánku či nárůst kriminality mládeže. Má povzbudivá přednáška „Umění žít pozitivně“ byla zařazena hned za bod programu nazvaný „Exponenciální anorexie“.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Umění žít pozitivně.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.