Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Sylva Bártlová a kolektiv

ZDRAVOTNÍ GRAMOTNOST U VYBRANÝCH
SKUPIN OBYVATELSTVA JIHOČESKÉHO KRAJE

Kolektiv autorů: doc. PhDr. Sylva Bártlová, Ph.D.; Mgr. František Dolák, Ph.D.; Mgr. et Mgr. Ondřej Doskočil, Th.D.; Mgr. Hana Hajduchová, Ph.D.; PhDr. Andrea Hudáčková, Ph.D.; Mgr. Ivana Chloubová, Ph.D.; Mgr. Jiří Kaas, Ph.D.; doc. PhDr. Alena Kajanová, Ph.D.; Mgr. David Kimmer, Ph.D.; Mgr. Alena Machová; Mgr. Jana Maňhalová, Ph.D.; Mgr. Dita Nováková, Ph.D.; Mgr. Lucie Rolantová, Ph.D.; Mgr. Zuzana Řimnáčová; PhDr. Věra Stasková, Ph.D.; Mgr. Lenka Šedová, Ph.D.; Mgr. Radka Šulistová, Ph.D.; Mgr. et Bc. Jitka Tamáš Otásková

Recenze:
PhDr. Zdeněk Kučera, Ústav pro zdravotní gramotnost, z.ú., Praha
MUDr. Mgr. Petr Struk, Ústav pro zdravotní gramotnost, z.ú., Praha

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2018
Cover Photo © depositphotos.com, 2018
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2018

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 7093. publikaci
Odpovědní redaktoři Zuzana Straková a Jan Vitoň, Zdravotně sociální fakulta JU v Českých Budějovicích
Sazba a zlom Jan Šístek
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 176
1. vydání, Praha 2018
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Financováno Zdravotně sociální fakultou Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích účelově vázanými prostředky pro rozvoj vědy a výzkumu: ZGO2016_001 „Zdravotní gramotnost u vybraných skupin obyvatelstva Jihočeského kraje“.

ISBN 978-80-271-2414-5 (ePub)
ISBN 978-80-271-2413-8 (pdf)
ISBN 978-80-271-2201-1 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Bártlová, Sylva

Zdravotní gramotnost u vybraných skupin obyvatelstva Jihočeského kraje / Sylva Bártlová a kolektiv. – 1. vydání. – Praha : Grada Publishing, a.s., 2018. – 176 stran

Anglické resumé

ISBN 978-80-271-2201-1 (vázáno)

37.03:613 * 614.2 * 613 * 613:37.03 * (437.319) * (048.8:082)

-zdravotní gramotnost – Česko

-zdravotní péče – Česko

-péče o zdraví – Česko

-výchova ke zdraví – Česko

-Jihočeský kraj (Česko : 2000-)

-kolektivní monografie

613 - Hygiena. Lidské zdraví [14]

Předmluva

Tato publikace vznikla díky projektu financovanému Zdravotně sociální fakultou Jihočeské univerzity účelově vázanými prostředky pro rozvoj vědy a výzkumu (číslo: ZGO2016_001) v letech 2016 až 2018. Cílem výzkumu bylo popsat úroveň zdravotní gramotnosti ve vybraných skupinách obyvatelstva Jihočeského kraje. Jeho smyslem je vymezit potřebu zdravotní gramotnosti z různých hledisek – věku, genderu – pohlaví, socioekonomického statusu. Práce na projektu probíhala přesně podle předem stanoveného harmonogramu. V prvním roce řešení výzkumného projektu jednotlivé týmy provedly rešerše domácí i zahraniční literatury, bylo realizováno kvalitativní šetření. Kvalitativní fáze výzkumu byla uskutečněna prostřednictvím hloubkových rozhovorů u cílových skupin – kódováním nebo kategorizací dat v programu Atlas.ti. Výstupem kvalitativní fáze výzkumu byla analýza dat, jež přispěla k upřesnění hypotéz, řady otázek sociodemografických i otázek zdraví a nemoci, které souvisejí s problematikou zdravotní gramotnosti. Na základě kvalitativního šetření byly publikovány články a členové týmů se účastnili řady domácích i zahraničních konferencí. Byl získán standardizovaný dotazník HLSQ-EU (47 otázek) a zkrácený (16 otázek) EU Zdravotní gramotnost. Členové jednotlivých týmů provedli šetření na malém vzorku informantů a zpracovali protokoly jak k širší verzi dotazníku, tak i k užší, jež byly využity k lepší srozumitelnosti jednotlivých otázek. Ve standardizovaném dotazníku byly uvedeny jako pokyny pro tazatele jednotlivých týmů. Na základě zkušeností s oběma typy dotazníků jsme se rozhodli pro převzetí užší formy dotazníku (HLSQ – 16 otázek). Probíhala příprava, pilotní ověření a úprava výzkumného nástroje – dotazníku. Jednotlivé týmy zpracovaly další sociodemografické otázky a otázky týkající se zdraví a nemoci do definitivní podoby dotazníku, připraveného pro řízené rozhovory. Dotazníky jednotlivých týmů obsahují 33–36 otázek. Vedoucí jednotlivých týmů obdrželi zkontrolované dotazníky, rozpis vymezení cílových skupin a byli připraveni k realizaci kvantitativního šetření, každý tým na vzorku 300 respondentů.

Kvantitativní výzkum probíhal ve druhém roce řešení projektu. Terénní šetření bylo provedeno technikou řízeného rozhovoru tazatele s respondentem (face-to-face). Účast respondentů ve výzkumu byla dobrovolná a vycházela z jejich informovaného souhlasu. Vlastní šetření neobsahovalo žádné sporné etické otázky. Odmítnutí odpovědí na jednotlivé otázky nepřekročilo hladinu statistické významnosti.

Ve třetím roce řešení projektu některé týmy dokončovaly sběr dat (tým děti a adolescenti a tým zdravotníků), publikovaly články v databázovaných časopisech a prezentovaly výsledky projektu na konferencích. Všechny týmy pracovaly na přípravě a kompletaci monografie.

V knize, kterou čtenáři dostávají do rukou, jsou předkládány informace, jež popisují jednotlivé cílové skupiny a jejich zdravotní gramotnost v rámci Jihočeského kraje.

Věřím, že předložený text přispěje k bližšímu pochopení zdravotní gramotnosti u cílových skupin dětí a adolescentů, dospělých, seniorů, chudých, Romů a poodhalí i náhled zdravotníků na tuto problematiku.

Sylva Bártlová

hlavní řešitelka projektu

1Úvod

Sylva Bártlová

Zdravotní gramotnost je schopnost získávat, přečíst, pochopit a využít zdravotní informace, tak aby člověk mohl správně rozhodovat o svém zdraví (Akční plán rozvoje zdravotní gramotnosti, 2014). V současné době je zdravotní gramotnost důležitou prioritou agendy EU (Sørensen et al., 2015). Je jí míněna míra, v jaké mají jednotlivci schopnost si zajistit, pojmout a pochopit zdravotní informace a služby, tak aby se mohli správně rozhodnout ohledně svého zdraví (Institute of Medicine, 2004).

Počet studií zacílených na zdravotní gramotnost se během posledních deseti let dramaticky zvýšil (Howard et al., 2005; Britigan et al., 2009; Berkman et al., 2010; Chang, 2011; Frisch et al., 2011). Přesto však existuje diference mezi teoretickým vymezením zdravotní gramotnosti a jejím praktickým využitím. Dle Ishikawa a Yano (2008) jsou vědecké důkazy o vlivu zdravotní gramotnosti na pacientovo zdraví a chování v době nemoci stále omezené. Naopak dle Safeera a Keenana (2005) vede nedostatečná zdravotní gramotnost k nižšímu přístupu ke zdravotní péči, k nedodržování instrukcí od lékaře a k nesprávnému užívání léků. U pacientů s nedostatečnou zdravotní gramotností je vyšší pravděpodobnost hospitalizace než u pacientů, kteří mají vyšší úroveň zdravotní gramotnosti. Pacienti rozumí lékařským informacím lépe, pokud se na ně mluví pomalu, používána je jednodušší slovní zásoba a je jim podáváno omezené množství informací (Safeer, Keenan, 2005).

V českém zdravotnickém prostředí je poměrně málo výzkumných studií zabývajících se problematikou zdravotní gramotnosti. V současné době existují práce zaměřené na tuto problematiku publikované Holčíkem et al. (2001, 2005, 2009, 2010, 2017a, b), v roce 2015 byly publikovány výsledky studie zdravotní gramotnosti v České republice (Kučera, 2015; Kučera et al., 2016).

Výzkum zdravotní gramotnosti a jeho monitorování se objevuje v USA v 90. letech minulého století. Nejznámějšími nástroji ke zjišťování zdravotní gramotnosti je REALM (Rapid Estimate of Adult Literacy in Medicine) a TOFHLA (Test of Functional Health Literacy in Adult). Oba nástroje se snažily správně interpretovat text, který obsahoval zdravotní obsah (Weiss et al., 2005; Kučera, 2017).

Komplexnějším nástrojem ke zjišťování zdravotní gramotnosti je test HALS (Health Activity Literacy Scale), který se zabývá zdravotní gramotností v pěti rovinách: podpora zdraví, ochrana zdraví, prevence nemoci, péče o zdraví a jeho udržování a provádění zdravotnickým systémem (Weiss et al., 2005; Kučera, 2017).

Nedávno se objevil další nástroj na zjišťování zdravotní gramotnosti, a to „Newest Vital Sign“ (NVS), který na základě 6 otázek zjišťuje, zda respondent je schopen vyvodit z údajů o nutričních hodnotách informace, které by měly význam pro jeho zdraví (Weiss et al., 2005; Kučera, 2017).

Výsledky první systematické studie zdravotní gramotnosti v osmi zemích Evropské unie (Rakousko, Německo, Řecko, Španělsko, Irsko, Nizozemsko a Polsko včetně České republiky) byly zveřejněny v roce 2014 (Sørensen et al., 2015). Ve druhé polovině roku 2014 bylo realizováno šetření Státním zdravotním ústavem (SZÚ) s finanční podporou MZ ČR a České kanceláře WHO (Kučera, 2015; Kučera et al., 2016). Byla využita stejná metodika jako v původní studii, zdravotní gramotnost byla zjišťována v oblastech zdravotní péče, prevence nemocí a podpory zdraví. Do reprezentativního výběru obyvatel ČR starších 15 let bylo zahrnuto celkem 1 037 respondentů ze všech krajů. Z šetření zdravotní gramotnosti vyplynulo, že Česká republika ve všech složkách zdravotní gramotnosti zaostává za nejlepšími zeměmi EU. Zvláště nepříznivá situace je v oblasti podpory zdraví, tedy ve schopnosti získat informace týkající se chování posilujícího zdraví, schopnosti vyhodnotit je, interpretovat je a chovat se v intencích těchto informací (Kučera, 2015; Kučera et al., 2016).

Různé studie objevily řadu podskupin populace, které mají nízkou úroveň zdravotní gramotnosti. K těmto skupinám patří senioři, rasové a etnické menšiny, osoby s omezeným vzděláním a imigranti. K dalším skupinám patří osoby žijící pod hranicí chudoby, bezdomovci a vězni (Kirsch et al., 1993; Greenberg et al., 2001; Schwartzberg et al., 2005).

Mnohé studie ukázaly, že osoby s omezenou gramotností mají omezené znalosti o svých zdravotních problémech. Abychom citovali několik příkladů již provedených výzkumů: hypertonici s omezenou gramotností, měřenou podle TOFHLA, méně často vědí, že pohyb a snížení hmotnosti mohou snížit krevní tlak a diabetici s omezenou gramotností jsou méně informováni o symptomech hypoglykemie. Obdobně těhotné ženy s omezenou gramotností, měřené podle REALM, méně často vědí o škodlivých účincích kouření. Jiné studie ukázaly, že astmatici s omezenou gramotností méně často vědí, jak používat inhalátor, a že mnoho pacientů s omezenou gramotností nechápe význam běžně používaných lékařských obratů jako screeningový test (preventivní vyšetření), krev ve stolici a mamograf (Bernhardt et al., 2005, s. 24).

Není překvapivé, že několik studií prokázalo, že osoby s omezenou gramotností, ať už povšechnou, nebo zdravotní, uvádějí horší zdravotní stav než jejich gramotnější protějšky, i když upravíme jiné sociodemografické proměnné, které ovlivňují zdravotní stav. Některé studie použily pro určení zdravotního stavu vlastní hlášení pacientů a zjistily, že osoby s omezenou gramotností častěji uvádějí, že jejich zdraví je špatné. Například: omezená zdravotní gramotnost, měřená nástrojem TOFHLA, se pojila se špatně uváděným zdravotním stavem u celkové populace, jakož i u pacientů se specifickými zdravotními problémy jako např. HIV infekce (Bernhardt et al., 2005, s. 24).

Jiné studie použily specifická měření zdravotního stavu a také našly souvislost mezi gramotností a zdravím. Jedna studie např. zjistila, že v socioekonomicky homogenní skupině diabetiků v programu Medicaid měli pacienti s omezenou gramotností nemoc méně často pod kontrolou než pacienti s lepší gramotností. Jiná studie, která porovnávala dospělé navštěvující kurz pro získání diplomu GED (general education development – rozvoj všeobecného vzdělání) a dospělé navštěvující základní kurz (kurz základního vzdělávání), za použití standardizovaného nástroje na hodnocení zdravotního stavu zjistila, že osoby s nejnižší gramotností byly více fyzicky i psychicky nemocné než jejich vzdělanější protějšky. Špatná zdravotní gramotnost, měřená podle REALM, se také pojí s pokročilejším stavem nemoci, jak ukazují diagnózy pacientů s rakovinou prostaty, kteří mají nízký příjem (Bernhardt et al., 2005, s. 25).

Monografie vychází z výzkumného projektu Zdravotní gramotnost u vybraných skupin obyvatelstva Jihočeského kraje (ZGO2016_001). Cílem této studie je poukázat na některá specifika jednotlivých cílových skupin týkající se zdravotní gramotnosti v Jihočeském kraji a provést srovnání zdravotní gramotnosti jednotlivých cílových skupin u dětí a adolescentů, dospělé populace, seniorů, občanů žijících pod hranicí chudoby a Romů žijících v domácím prostředí. Šetření bylo realizováno za využití kvalitativních a kvantitativních metod. Smyslem výzkumu bylo vymezit potřebu zdravotní gramotnosti z různých hledisek – věku, genderu – pohlaví, socioekonomického statusu a popsání kompetencí zdravotnických pracovníků v oblasti zdravotní gramotnosti se zaměřením na péči o zdraví ve vybraných skupinách obyvatelstva. Na šetření se podílelo 6 týmů, které byly zaměřeny na děti a adolescenty, dospělé, seniory, Romy, občany pod hranicí chudoby a zdravotníky v primární zdravotní péči (lékaře a všeobecné sestry).

Hlavní řešitelkou projektu byla za Zdravotně sociální fakultu Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích doc. PhDr. Sylva Bártlová, Ph.D. Vedoucími jednotlivých týmů byli: Mgr. František Dolák, Ph.D., doc. PhDr. Alena Kajanová, Ph.D., Mgr. Dita Nováková, Ph.D., Mgr. Lenka Šedová, Ph.D., Mgr. Radka Šulistová, Ph.D., a další členové jednotlivých týmů. Výzkumná zjištění z tohoto projektu se stala podkladem pro sestavení této monografie.

Struktura monografie vychází z rámce zadání projektu – úvodní část je věnována popisu projektu, následující kapitola je zaměřena na metodologii, výběr cílových skupin a zpracování dat. Další kapitola se zabývá zdravotní gramotností dětí ve věku 12–18 let v Jihočeském kraji. Třetí kapitola je věnována zdravotní gramotnosti u dospělých. Následující kapitola se zabývá problematikou zdravotní gramotnosti u seniorů. Šestá kapitola osvětluje problematiku zdravotní gramotnosti chudých (u občanů pod hranicí chudoby). Kapitola sedmá se zaměřuje na problematiku zdravotní gramotnosti u Romů. Další, osmá kapitola porovnává zdravotní gramotnost u vybraných cílových skupin Jihočeského kraje. Následující kapitola pojednává o možnostech zlepšení zdravotní gramotnosti z pohledu odborné veřejnosti (lékařů a sester). Následuje kapitola, která se věnuje podílu práce všeobecných sester na zvyšování zdravotní gramotnosti. Poslední kapitola je zaměřena na etický rozměr zdravotní gramotnosti a následuje závěr a doporučení.

2Metodologie, výběrové soubory, jejich reprezentativnost, charakteristika a zpracování dat

Sylva Bártlová

2.1Metodologie

Cílem výzkumu bylo popsat úroveň zdravotní gramotnosti ve vybraných skupinách obyvatelstva Jihočeského kraje. Šetření bylo realizováno s pomocí kvalitativních a kvantitativních metod. Smyslem výzkumu bylo vymezit potřebu zdravotní gramotnosti z různých hledisek – věku, genderu – pohlaví, socioekonomického statusu a popsání kompetencí zdravotnických pracovníků v oblasti zdravotní gramotnosti se zaměřením na péči o zdraví ve vybraných skupinách obyvatelstva. Vzhledem k tomu, že ke zdravotní gramotnosti je třeba přistupovat diferencovaně, rozhodli jsme se zaměřit na děti a adolescenty, dospělé, seniory, Romy, občany pod hranicí chudoby a zdravotníky (lékaře a všeobecné sestry). Odbornou veřejnost (lékaře a sestry) jsme zvolili proto, že se domníváme, že každý medicínský obor i ošetřovatelství může výrazně přispět ke zlepšení zdravotní gramotnosti. Na šetření se proto podílelo 6 týmů, které byly zaměřeny na uvedené cílové skupiny.

Kvalitativní fáze výzkumu byla realizována prostřednictvím hloubkových rozhovorů u cílových skupin – kódováním nebo kategorizací dat v programu Atlas.ti. Rozhovory byly nahrávány na diktafon a následně doslovně přepsány pomocí programu Transcriber. Při analýze transkripce rozhovorů byla použita metoda otevřeného kódování. Přepsané rozhovory byly rozděleny pomocí programu Atlas.ti – na jednotky (slova, věty, slovní spojení). Veškeré kódy, které vznikly z otevřeného kódování, byly seskupeny podle podobnosti nebo vnitřní souvislosti do tříd, kategorií a podkategorií. Následně byly jednotlivé kategorie odpovědí uspořádány do přehledných schémat (sítí). Velikost výzkumného souboru byla dána ochotou participientů zapojit se do šetření a teoretickou saturací dat. Šlo o záměrný výběr technikou „sněhové koule“ (snowball sampling). Výstupem kvalitativní fáze výzkumu byla analýza dat, jež přispěla k upřesnění hypotéz, řady otázek sociodemografických i otázek zdraví, nemoci, které souvisejí s problematikou zdravotní gramotnosti.

Kvantitativní výzkum byl koncipován jako sociologický dle projektu a s využitím výzkumných instrumentů, zpracovaných Zdravotně sociální fakultou Jihočeské univerzity. Šlo o rozhovor, jehož struktura byla odvozena od standardizovaného dotazníku určeného k identifikaci zdravotní gramotnosti obyvatelstva Evropské unie HLS-EU-Q16 (Evropský dotazník pro průzkum zdravotní gramotnosti) doplněného o několik otázek sociodemografického charakteru, hodnocení subjektivního zdravotního stavu a zdravotního chování. Terénní šetření bylo provedeno technikou řízeného rozhovoru tazatele s respondentem (face-to-face) v období od 1. 1. do 30. 5. 2017.

Účast respondentů ve výzkumu byla dobrovolná a vycházela z jejich informovaného souhlasu. Vlastní šetření neobsahovalo žádné sporné etické otázky. Odmítnutí odpovědí na jednotlivé otázky nepřekročilo hladinu statistické významnosti. Jednotlivé týmy měly k dispozici standardizovaný dotazník HLSQ-EU (47 otázek) a zkrácený (16 otázek) EU Zdravotní gramotnost. V rámci rozsáhlé pilotážní studie byla zjišťována srozumitelnost jak u dotazníku, jehož jádrem byla baterie 47 položek, tak rovněž u kratší verze dotazníku – 16 položek. Jednotlivé týmy realizovaly šetření na malém vzorku informantů a zpracovaly protokoly jak k širší verzi dotazníku, tak i k užší, jež byly využity k lepší srozumitelnosti jednotlivých otázek. Ve standardizovaném dotazníku byly uvedeny jako pokyny pro tazatele jednotlivých týmů. Na základě zkušeností s oběma typy dotazníků bylo rozhodnuto převzít užší formu dotazníku (HLSQ – 16 otázek). Jednotlivé týmy zpracovaly další sociodemografické otázky a otázky týkající se zdraví a nemoci do definitivní podoby dotazníku, připraveného pro řízené rozhovory. Dotazníky jednotlivých týmů obsahovaly 33–36 otázek. Použitý instrument obsahoval 16 položek, v rámci kterých byly zkoumanému subjektu předkládány konkrétní činnosti či dovednosti. Vzhledem k tomu, že se jednalo o jednorozměrnou Rasch-škálu (one-dimenzional Rasch-scale), byl výpočet proveden na základě určení jedné hodnoty stupnice zdravotní gramotnosti pro každou osobu. Index, charakterizující zdravotní gramotnost (HL score), je prostým součtem bodů přidělených odpovědím označujících činnost jako velmi snadnou a docela snadnou. Výsledná škála pro krátký dotazník měla tak 16 stupňů v rozmezí od 0 do 16. Na bázi této stupnice byly definovány 3 základní úrovně zdravotní gramotnosti: 1) neadekvátní zdravotní gramotnost (0–8 bodů); 2) problematická zdravotní gramotnost (9–12 bodů); 3) dostatečná zdravotní gramotnost (13–16 bodů). Jednotlivé týmy zpracovaly další otázky sociodemografické a otázky týkající se zdraví a nemoci do definitivní podoby dotazníku, připraveného pro řízené rozhovory. Nevylučovala se však možnost analyzovat i jednotlivé položky dotazníku zdravotní gramotnosti, pokud byla cílem výzkumu detailní analýza konkrétních ukazatelů zdravotní gramotnosti. Aby bylo možné vypočítat souhrnný koeficient zdravotní gramotnosti, bylo nezbytné vyloučit odpověď „nevím“ a chybějící odpovědi a výpočet provádět pouze na základě čtyř kategorií, vyjadřujících hodnocení dané teze (odpovědi „velmi snadné“, „docela snadné“, „docela těžké“ a „velmi těžké“). Respondenti byli osloveni s pomocí účelového výběru v kombinaci se snowball technikou.

Jednalo se o jednorozměrnou Rasch-škálu, výpočet byl proveden na základě určení jedné hodnoty stupnice zdravotní gramotnosti pro každou osobu.

Struktura rozhovoru byla odvozena od standardizovaného dotazníku určeného k identifikaci zdravotní gramotnosti obyvatelstva Evropské unie HLS-EU-Q16 (Evropský dotazník pro průzkum zdravotní gramotnosti) doplněného o několik otázek sociodemografického charakteru, hodnocení subjektivního zdravotního stavu a zdravotního chování. HLS-EU-Q16 je krátkou verzí dotazníku HLS-EU-Q47.

2.2Cílové skupiny – výběr a počet respondentů

Sběr dat byl realizován formou strukturovaného rozhovoru, který realizovali proškolení tazatelé. Účastníci výzkumu byli před zahájením seznámeni s cíli výzkumu, poté měli možnost účast ve výzkumu odmítnout.

V rámci výzkumu zdravotní gramotnosti bylo provedeno šetření u 1 698 respondentů následujících cílových skupin v Jihočeském kraji:

1)děti a adolescenti (302 respondentů);

2)dospělá populace (303 respondentů);

3)senioři (326 respondentů);

4)občané žijící pod hranicí chudoby (300 respondentů);

5)Romové (301 respondentů);

6)zdravotníci – lékaři a sestry (166 respondentů).

ad 1) Cílová skupina dětí a adolescentů

Východiskem pro konstrukci výběrového souboru dětí a adolescentů byl základní soubor populace Jihočeského kraje ve věku 12–18 let (40 264 osob). Velikost výběrového souboru tvořilo 302 respondentů. Výběrový soubor byl konstruován jako reprezentativní z hlediska pohlaví a věku a jeho struktura se v těchto ukazatelích statisticky významně nelišila od struktury základního souboru (ČSÚ, 2016). Výběr respondentů pro terénní šetření byl kombinací náhodného a kvótního výběru. Nejprve byly náhodným způsobem vybrány volební okrsky, v nich formou náhodné procházky domácnosti. Pokud byl v domácnosti přítomen respondent odpovídající požadovaným charakteristikám, byl osloven, v opačném případě tazatel navštívil vedlejší domácnost. Sběr dat u této cílové skupiny výrazně ztížil informovaný souhlas rodičů, kteří měli obavy ze zveřejňování osobních údajů. Index zdravotní gramotnosti dětí a adolescentů byl vypočítán pouze z dat těch respondentů, kteří odpověděli na všechny otázky (N = 229).

Výzkumný soubor z hlediska pohlaví tvořilo 52 % chlapců a 48 % dívek. Z města bylo 56 % respondentů a 44 % z venkova.

Věkové rozložení: 12 let (15 % respondentů), 13 let (14 % respondentů), 14 let (15 % respondentů), 15 let (14 % respondentů), 16 let (14 % respondentů), 17 let (14 % respondentů), 18 let (14 % respondentů).

Na základní školu chodilo 59 % respondentů, 13 % respondentů dosáhlo středního vzdělání bez maturity/učební obor, 28 % středoškolské s maturitou, jeden respondent neodpověděl.

ad 2) Cílová skupina dospělé populace

Východiskem pro konstrukci výběrového souboru dospělých byl základní soubor populace Jihočeského kraje ve věku 18–64 let (404 801 osob). Velikost výběrového souboru tvořilo 303 respondentů. Výběrový soubor byl konstruován jako reprezentativní z hlediska pohlaví a věku a jeho struktura se v těchto ukazatelích statisticky významně nelišila od struktury základního souboru (ČSÚ, 2016). Výběr respondentů pro terénní šetření byl kombinací náhodného a kvótního výběru. Nejprve byly náhodným způsobem vybrány volební okrsky, v nich formou náhodné procházky domácnosti. Pokud byl v domácnosti přítomen respondent odpovídající požadovaným charakteristikám, byl osloven. v opačném případě tazatel navštívil vedlejší domácnost. Index zdravotní gramotnosti dospělých byl vypočítán pouze z dat těch respondentů, kteří odpověděli na všechny otázky (N = 251).

Z hlediska pohlaví tvořilo soubor 51,49 % mužů a 48,51 % žen, z hlediska věku tvořily soubor následující věkové kategorie: 18–24 let (11,88 %), 25–34 let (20,13 %), 35–44 let (26,73 %), 45–54 let (20,13 %) a 56–64 let (21,12 %).

Vzdělání respondentů bylo u 5,9 % základní, 29,7 % středoškolské bez maturity, 38,6 % středoškolské s maturitou, vyšší odborné vzdělání mělo 5,9 % respondentů a vysokoškolské 19,8 %.

Rodinný stav respondentů v rámci šetření byl: 19,5 % svobodný, 50,8 % ženatý/vdaná, 12,2 % rozvedený, 14,5 % v partnerském svazku bez uzavření sňatku, 3 % vdovec/vdova. Ve společné domácnosti žilo 87,1 % dotázaných. Ve městě bydlí 56,8 % respondentů, 43,2 % bydlí na venkově. Děti nemá 31,4 % oslovených.

Jako hlavní zaměstnání uvedlo 65,0 % respondentů, že je zaměstnancem na plný úvazek, 5,6 % je zaměstnancem na částečný úvazek. Podnikatelů či OSVČ bylo ve výběrovém souboru 11,6 %. Invalidní důchodci byli zastoupeni 4 % a starobní důchodci 4,3 %. Jiné než výše uvedené zaměstnání má 9,6 % oslovených. Z toho 6 % tvoří studenti a 1 % nezaměstnaní.

Na společenském žebříčku se 69,2 % respondentů zařadilo do průměru, 11,6 % se zařadilo do nejnižší úrovně ve společnosti, 14,2 % se naopak zařadilo do skupiny s nejvyšší úrovní ve společnosti.

ad 3) Cílová skupina seniorů

Kritériem pro zařazení do výzkumného souboru byl věk nad 65 let, trvalé bydliště v Jihočeském kraji, nepřítomnost kognitivní poruchy, život v samostatné domácnosti. Východiskem pro konstrukci výběrového souboru seniorů byl základní soubor populace Jihočeského kraje ve věku 65 a více let (117 998 osob). Velikost výběrového souboru tvořilo 326 respondentů. Výběrový soubor byl konstruován jako reprezentativní z hlediska pohlaví a věku a jeho struktura se v těchto ukazatelích statisticky významně neliší od struktury základního souboru (ČSÚ, 2016). Výběr respondentů pro terénní šetření byl kombinací náhodného a kvótního výběru. Nejprve byly náhodným způsobem vybrány volební okrsky, v nich formou náhodné procházky domácnosti. Pokud byl v domácnosti přítomen respondent odpovídající požadovaným charakteristikám, byl osloven, v opačném případě tazatel navštívil vedlejší domácnost. Rozhovory s respondenty probíhaly v jejich domácím prostředí vždy po předchozím souhlasu se zapojením do výzkumného šetření. Index zdravotní gramotnosti seniorů byl vypočítán s ohledem na maximální validitu pouze z dat těch respondentů, kteří odpověděli na všechny otázky (N = 234).

Z hlediska pohlaví tvořilo výběrový soubor 43,4 % mužů a 56,6 % žen. Rodinný stav svobodný/á uvedla 2,2 %, partner/ka 5,2 %, ženatý/vdaná 54,8 %, rozvedený/á 8,6 %, vdovec/vdova 23,3 %. Sám/sama v domácnosti žilo 31,4 % dotazovaných, 67,7 % žilo ve společné domácnosti. Děti pod 15 let věku uvedlo 0,3 %, nad 15 let 89,2 % a děti neuvedlo 8,6 % dotazovaných. Základní vzdělání mělo 13,3 %, vyučen nebo středoškolské vzdělání bez maturity mělo 41,0 %, středoškolské vzdělání s maturitou mělo 31,5 %, vyšší odborné vzdělání uvedlo 2,5 % a vysokoškolské vzdělání 11,7 % dotazovaných.

ad 4) Cílová skupina občanů pod hranicí chudoby

Východiskem pro konstrukci výběrového souboru občanů pod hranicí chudoby byla databáze osob evidovaných na úřadech práce a pobírajících nejrůznější sociální příspěvky v Jihočeském kraji (N = 1597). Z nich byly náhodným způsobem vybrány osoby, jejichž příjem byl pod hranicí chudoby. Velikost výběrového souboru tvořilo 300 respondentů. Výběrový soubor nebyl konstruován jako reprezentativní z hlediska SD znaků, neboť nebyla známa struktura základního souboru. S ohledem na to, že se jedná o skupinu osob nacházejících se příjmově pod hranicí chudoby, bylo využito k oslovování kontaktů na úřadech práce ve městě České Budějovice a Český Krumlov pracovníků sociálních služeb, které se zaměřují na nízkopříjmové skupiny obyvatelstva. Respondenti byli osloveni prostřednictvím účelového výběru v kombinaci se „snowball“ technikou. Index zdravotní gramotnosti osob žijících pod hranicí chudoby byl vypočítán pouze z dat těch respondentů, kteří odpověděli na všechny otázky (N = 204).

Výzkumný soubor tvořilo 57 % žen a 43 % mužů. Bydliště ve městě mělo 79 % respondentů, venkov uvedlo 21 %. Rodinný stav svobodný/á uvedlo 27,7 %, ženatý/vdaná 17,3 %, v kohabitaci 17,7 %, rozvedený/á, odloučen/á 32 % a vdovec/vdova 5 %. Základní vzdělání mělo 31 %, nedokončené ZŠ 2,7 %, vyučení nebo středoškolské vzdělání bez maturity mělo 42 %, středoškolské vzdělání s maturitou mělo 12,7 %, vyšší odborné nebo vysokoškolské 9 % a 2 % vzdělání neuvedla. Věkové rozmezí respondentů bylo v kategorii 18–30 let (18,3 %), 31–40 let (21 %), 41–50 let (27,7 %), 51–60 let (23 %), 61 a více let (5,5 %). Věk neuvedlo 4,3 %.

Socioekonomický status respondentů zahrnoval převážně osoby nezaměstnané – 50,8 %, ale 16,4 % osob uvedlo, že má nějakou formu zaměstnání (jednalo se tedy o tzv. pracující chudé). Z hlediska příjmu domácnosti se většina souboru nacházela ve třech kategoriích. Příjem do 5.000 Kč mělo 17,6 % většinou jednočlenných domácností, příjem v rozmezí 5.001 až 7.000 Kč mělo 15,3 % domácností a příjem 7.001 až 10.000 korun mělo 19,7 % domácností.

ad 5) Cílová skupina Romů

Vzhledem k tomu, že neexistují žádné relevantní údaje o minoritě Romů v České republice, potažmo v Jihočeském kraji (při posledním sčítání lidu v roce 2010 se k romské národnosti přihlásilo v Jihočeském kraji pouze 288 osob), byla struktura výběrového souboru odvozena od struktury základního souboru celkové populace ve věku 15 a více let v Jihočeském kraji z hlediska pohlaví a věku. Velikost výběrového souboru tvořilo 301 respondentů. Výběr respondentů pro terénní šetření probíhal na základě kritéria sebeindentifikace a příslušnosti k romské minoritě. Způsobem výběru respondentů byla metoda „sněhové koule“ (snowball sampling). Index zdravotní gramotnosti Romů byl vypočítán s ohledem na maximální validitu pouze z dat těch respondentů, kteří odpověděli na všechny otázky (N = 136).

Dle pohlaví byl soubor rozdělen přesně na polovinu (muži 50 %, ženy 50 %). Respondenti byli zastoupeni ve věkových kategoriích: 18–30 (27,9 %), 31–40 (25,4 %), 41–50 (24,9 %), 51–60 (17,2 %), 61–80 (4,6 %). Nejstaršímu respondentovi bylo 79 let. Nedokončené základní vzdělání mělo 20 % respondentů, 42 % uvedlo základní vzdělání, 18 % bylo vyučeno nebo mělo středoškolské vzdělání bez maturity, 4 % uvedla středoškolské vzdělání s maturitou, 2 % měla vyšší odborné vzdělání a jeden respondent (0,3 %) vysokoškolské vzdělání. Téměř 44 % bylo ve svazku manželském, 25 % svobodných, 23 % respondentů žilo s partnerem/kou, 4 % byla rozvedena a 2 % již ovdověla. Děti mělo 86 % respondentů. Většina respondentů uvedla, že bydlí ve městě (71 %). Na venkově pak žilo 28 % Romů. Zaměstnání na plný úvazek uvedlo 22 % respondentů, na částečný úvazek 23 %, 3 % respondentů pracovala jako OSVČ a 34 % bylo bez zaměstnání. Největší část respondentů žije ve společné domácnosti (71 %), 14 % žije samo a 6 % má sice vážný vztah, ale nesdílí společnou domácnost.

ad 6) Cílová skupina – zdravotníci

Tým zdravotníků nepostupoval v intencích ostatních týmů, vytvořil si vlastní dotazník, který kopíroval dotazník HLSQ – 16 otázek a zjišťoval názory a zkušenosti zdravotníků v oblasti zdravotní gramotnosti laické veřejnosti. Sběr dat u tohoto týmu probíhal od 1. 1. do 31. 12. 2017, vzhledem k tomu, že členové týmu velice složitě získávali lékaře v primární péči ke spolupráci. Výběr výzkumného souboru u týmu zdravotníků probíhal na základě kvótního výběru. Soubor byl vybírán na základě stanovené kvóty tak, aby respondent byl zdravotník, resp. lékař nebo patřil do skupiny nelékařských zdravotnických profesí v Jihočeském kraji. Vzhledem k nízké účasti respondentů bylo využito celkem 166 dotazníků. Soubor byl tvořen skupinou 38 lékařů a 134 nelékařských zdravotnických pracovníků (všeobecných sester). Odbornost obou dvou skupin je různorodá, nicméně obě dvě skupiny jsou zainteresovány do všech úrovní prevence, tj. primární, sekundární i terciární. Nejvíce (16 %) byla zastoupena odbornost všeobecná interna. Distribuce dotazníků probíhala tak, že dotazník byl v elektronické podobě zaslán na dostupné e-mailové adresy respondentů a dále pak byly osloveny jihočeské nemocnice, tj. Nemocnice České Budějovice, a. s., Nemocnice Tábor, a. s., Nemocnice Jindřichův Hradec, a. s., Nemocnice Prachatice, a. s., a Nemocnice Písek, a. s.

V rámci terénního šetření byla vytvořena jednotná databáze dotazovaných subjektů, aby byly eliminovány případné překryvy. Žádný subjekt tedy nemohl být zároveň účastníkem více cílových skupin.

2.3Zpracování dat

Data kvantitativní části výzkumu byla zpracována běžnými statistickými metodami prostřednictvím statistického programu SASD (statistická analýza sociálních dat) verze 1.4.5. Byly využity metody jak popisné, tak analytické statistiky. Konkrétní způsob statistického hodnocení byl zvolen podle rozložení hodnocených dat i podle síly testů.

Bodování a výpočet krátké verze dotazníku zdravotní gramotnosti byly provedeny na základě následující dichotomizace odpovědí a stanovení těchto kategorií:

1)Kategorie, vyjadřující skutečnost, že daná činnost je pro respondenta obtížná (hodnocení „docela těžké“ a „velmi těžké“), jsou kódovány číslem 0 (nula).

2)Kategorie, vyjadřující skutečnost, že daná činnost je pro pacienta snadná (hodnocení „velmi snadné“ a „docela snadné“) jsou kódovány číslem 1 (jedna).

3)Odpovědi „neví“ nebo chybějící odpovědi jsou kódovány jako chybějící hodnoty (missingy).

Index charakterizující zdravotní gramotnost (HL score) je prostým součtem bodů, přidělených odpovědím označujícím činnost jako velmi snadnou a docela snadnou. Výsledná škála pro krátký dotazník tak má 16 stupňů v rozmezí od 0 do 16. Na bázi této stupnice jsou definovány 3 základní úrovně zdravotní gramotnosti: 1) neadekvátní zdravotní gramotnost (0–8 bodů); problematická zdravotní gramotnost (9–12 bodů) a dostatečná zdravotní gramotnost (13–16 bodů).

Metodologická doporučení umožňují vypočítat index zdravotní gramotnosti s omezenou validitou, kdy jsou do výpočtu zahrnuti i respondenti, u kterých byly maximálně dvě chybějící odpovědi, nebo s maximální validitou, kdy do výpočtu byli zahrnuti pouze ti respondenti, kteří odpověděli na všechny otázky (žádná chybějící odpověď).

Do porovnání byli zahrnuti v jednotlivých skupinách pouze ti respondenti, kteří odpověděli na všechny otázky, tzn. s maximální validitou. Tento výpočet se i se zřetelem k budoucí publikační činnosti jeví jako vhodnější.

Srovnání zdravotní gramotnosti jednotlivých cílových skupin bylo provedeno na základě testu chí-kvadrát dobré shody a testu nezávislosti. Dále byly provedeny výpočty Pearsonova koeficientu kontingence, normovaného Pearsonova koeficientu kontingence, Čuprovova koeficientu, Cramerova koeficientu, Wallisova koeficientu, Spearmanova koeficientu a korelačního koeficientu.

Aplikovaná testovací kritéria jednoznačně prokázala statisticky významné rozdíly ve zdravotní gramotnosti zkoumaných cílových skupin. Chí-kvadrát charakteristika testu nezávislosti (Χ^2) má hodnotu 53,310 při 8 stupních volnosti, p < 0,001.

2.4Metodologické omezení výzkumného šetření

Metodologickým omezením je nereprezentativnost výběrového vzorku. Sběr dat u cílové skupiny dětí a adolescentů výrazně ztížil informovaný souhlas rodičů, kteří měli obavy ze zveřejňování osobních údajů. U některých cílových skupin neexistují žádné relevantní údaje o velikosti základního souboru, např. o minoritě Romů v České republice, potažmo v Jihočeském kraji, stejně tak obtížně byl získáván výběrový soubor občanů pod hranicí chudoby. Zde byla východiskem pro konstrukci výběrového souboru databáze osob evidovaných na úřadech práce a pobírajících nejrůznější sociální příspěvky v Jihočeském kraji (N = 1597). U cílové skupiny zdravotníků byl výběr zpomalen nezájmem lékařů o toto šetření, z čehož vyplývá nízká účast respondentů.

Lze však uvést, že navzdory uvedenému metodologickému omezení potvrzují výsledky některé významné skutečnosti, které se objevují i v dalších studiích (Baumann et al., 2015; Kučera et al., 2016).

3Zdravotní gramotnost dětí ve věku 12–18 let v Jihočeském kraji

Dita Nováková, Alena Machová

3.1Teoretické vymezení

Dle Úmluvy o právech dítěte se „dítětem rozumí každá lidská bytost mladší osmnácti let, pokud podle právního řádu, jenž se na dítě vztahuje, není zletilosti dosaženo dříve“ (Úmluva, čl. 1).

„Dětství je období vývoje dítěte, jeho příprava na dospělost. Jeho poznání z nejrůznějších aspektů ukazuje na složitost vývoje dítěte, závislost na bezprostředním okolí, rodině i zákonitých procesech, kterými se v rámci socializace z této závislosti postupně vymaňuje, aby dosáhlo svého vlastního místa ve společnosti, svůj sociální status a roli v ní“ (Dunovský et al., 1999, s. 40–41).

Vývoj dítěte je nejvíce ovlivněn v prenatálním životě a raném dětství. Nenarozené dítě je ohrožené v průběhu těhotenství vlivy, jako jsou kouření matky, alkohol, zneužívání drog a špatná výživa matky. Tyto vlivy se mohou projevit v pozdějším věku a mohou mít následky po celý život (Vaďurová, 2008). Děti potřebují dostatečnou a pravidelnou pozornost a péči, aby byly šťastné a zdravé, nepoznaly důsledky deprivace či týrání. Rodiče by měli být dobrým vzorem pro zdravý rozvoj jak tělesného vývoje, tak emocionálních vazeb. Dobré návyky z rodiny se odráží ve zdravém životním stylu, tělesné aktivitě, správném využití volného času, rozumné stravě, odmítání drog a dalších návykových látek. Důležité je nezapomínat na vliv vrstevnické skupiny a klást důraz na kvalitní vzdělání. Langmeier a Křejčířová (1998) uvádějí, že k základním potřebám dětí jsou řazeny i potřeby vývojové, které vedou k činnostem, jimiž se člověk sám rozvíjí. Mají dlouhodobý charakter, aktualizují se, s věkem roste a mění se motivace k činnostem, které vedou k získávání nových poznatků a dovedností a tím k vývoji dítěte.

Česká republika patří k zemím s velmi dobrou péčí o dětskou populaci. Díky koncepci preventivního zaměření má současná pediatrie dobře zavedený systém preventivních prohlídek cílených na sledování všestranného vývoje dětí a imunizační program na základě očkovacího kalendáře. Celosvětově a i v Evropě existují významné rozdíly v pojetí primární péče. V ČR je tradičně založená na funkci praktických lékařů pro děti a dorost a praktických lékařů pro dospělé. Praktičtí lékaři pro děti a dorost registrují k dlouhodobé péči děti z dané lokality a znalost sociálně-ekonomických vlivů prostředí, konkrétních sociálních podmínek rodiny a dostupnost dalších specializovaných zdravotnických zařízení v regionu jim umožňuje koordinaci péče o dětské pacienty nejen po stránce zdravotní, ale i po stránce sociální.

Zdraví nevzniká v nemocnicích, ale v rodinách, školách a na pracovištích, všude tam, kde lidé žijí, pracují, odpočívají a stárnou (MZ ČR, 2014a). Zdraví jednotlivců je ovlivňováno řadou faktorů jako dědičnost, vliv životního prostředí, vliv sociálního prostředí (rodina, škola, pracoviště, bydliště) a samozřejmě také zdravotní péčí. Ta se na celkovém zdraví obyvatel podílí asi jen z 20 %, zbývající podíl tvoří faktory běžného života. Zlepšení zdravotní gramotnosti patří k cílům programu Zdraví 2020 (MZ ČR, 2014b). Světová zdravotnická organizace (WHO) definuje zdravotní gramotnost jako „kognitivní a sociální schopnosti, které určují motivaci a způsobilost jednotlivců k tomu, aby si dokázali získat přístup k informacím, porozumět jim a využívat je způsobem, který podporuje a udržuje dobré zdraví“ (Kickbusch et al., 2013, s. 4). Sørensen et al. (2012) upozorňují na souvislost zdravotní gramotnosti s obecnou gramotností populace a uvádějí, že zdravotní gramotnost zahrnuje lidské poznání, motivaci a kompetence k přístupu, porozumění, vyhodnocování a používání zdravotních informací, aby bylo možné rozhodovat a přijímat rozhodnutí v každodenním životě týkající se zdravotní péče, prevence nemocí a podpory zdraví s cílem udržet nebo zlepšit kvalitu života během životního cyklu. Holčík (2009) prezentuje model zdravotní gramotnosti, který rozlišuje zdravotní gramotnost funkční (informování veřejnosti o zdravotních rizikách a o potřebě zdravého životního stylu), interaktivní (rozvoj schopností lidí aktivně spoluvytvářet svůj zdravotní osud) a kritickou (aktivní a tvůrčí podíl na péči o zdraví a na vytváření a realizaci zdravotní politiky). Podpora zdraví podle Holčíka (2009) je významná ekonomická, humánní, individuální a sociální hodnota v každé civilizované zemi. Ve všech členských zemích EU je zájem aktivně participovat na zlepšení zdravotního stavu populace (Report on Health Inequalities in The European Union, 2013).

Zdravotní gramotnost má významný vliv na postoj lidí k vlastnímu zdraví a je tedy v zájmu společnosti úroveň zdravotní gramotnosti zvyšovat napříč celou populací. Především bychom se měli zaměřit na dětskou populaci, neboť upevňování zdravých návyků v prevenci nemocí má vliv na zdravotní stav v dospělosti. Na zvyšování zdravotní gramotnosti dětí by se měla podílet především rodina a škola, je to však také úkolem zdravotnických pracovníků, jejichž úlohou je nejen léčit choroby, ale připomínat hodnotu zdraví, zdraví posilovat, rozvíjet a chránit a v tomto duchu koordinovat úsilí celé společnosti. Kaas et al. (2016) konstatují, že je nezbytné v sestrách neustále rozvíjet činnosti spojené s preventivním působením a zaměřit se na ně i v rámci ošetřovatelského vzdělávání, klinické praxe i výzkumu, protože jsou to právě sestry, které tvoří početnou skupinu zdravotnických pracovníků, jež se na preventivním působení na populaci podílí.

Je zřejmé, že v jednotlivých sociálních skupinách se potřeba zdravotní gramotnosti liší a může se odvíjet od vzdělanosti, sociální pozice, životního stylu a životních podmínek (Kebza, 2005). Zdravotní gramotnost nemůže být unifikovaná, ale musí být diferencovaná podle potřeb jednotlivých skupin (D’Eath et al., 2012) a v nabídce a realizaci zdravotní gramotnosti by neměl být nikdo znevýhodněný (MZ ČR, 2014b).

K hodnocení zdravotní gramotnosti existuje řada měřicích nástrojů, z nichž pro naše výzkumné šetření byl vybrán HLS-EU-Q47 (47 otázek) a jeho zkrácená verze HLS-EU-Q16 (16 otázek), jehož validizace v dospělé populaci byla realizována v 8 evropských státech (Pelikan et al., 2013). Sørensen et al. (2013), zabývající se validací dotazníků gramotnosti, hodnotí několik měřicích nástrojů, které se liší zejména v přístupu a designu, a jen málo z nich se zaměřuje na komplexní zdravotní gramotnost. Většina nástrojů, týkajících se hodnocení zdravotní gramotnosti, byla bohužel ověřena pouze pro dospělou populaci. Zdravotní gramotnost je však důležitá i pro děti a adolescenty, kteří stále více samostatně přijímají rozhodnutí týkající se vlastního zdraví. Existují výzkumy na gramotnost dospívajících a rodičů malých dětí, ale žádné výzkumy nejsou zaměřené specificky na děti mladšího a staršího školního věku, stejně tak nejsou k dispozici žádné hodnoticí škály pro tuto věkovou skupinu, přestože je potřebné monitorovat a následně působit na zvýšení schopností a dovedností dětí a rodičů v oblasti zdravotní gramotnosti, matematické gramotnosti a praktických aktivit. Zdravotní gramotnost dětí, dospívajících a rodičů je velmi důležitá z hlediska péče o zdraví, prevence nemocí a podpory zdraví. Akční plán se skládá ze čtyř základních oblastí: získání informací (orientovat se ve zdrojích), porozumění informacím (orientovat se v důležitých konceptech v komunikaci zaměřené na zdraví a zdravotnictví), zhodnocení informací (schopnosti posoudit validitu relevantních informací) a aplikace získaných poznatků (zvýšení vlastní zodpovědnosti, uplatnění dovedností). K hodnocení zdravotní gramotnosti dětí a adolescentů existují specifické měřicí nástroje, např. REALM-Teen (Rapid Estimate of Adolescent Literacy in Medicine) či HELMA (Health Literacy Measure for Adolescents).

V České republice neexistují výzkumy zdravotní gramotnosti dětí, dospívajících a rodičů. Existují pouze studie, kdy jsou do cílových souborů zařazeni obyvatelé ČR starší 15 let (Kučera, 2015). Naše pracovní skupina se v rámci projektu Zdravotní gramotnost u vybraných skupin obyvatelstva Jihočeského kraje zaměřila na skupinu dětí, potažmo na děti ve věku 12–18 let. V této skupině byl testován dotazník HLS-EU-Q47 a jeho zkrácená verze HLS-EU-Q16. Z výsledků jednoznačně vyplynulo, že kratší verze je pochopitelná a časově nenáročná i pro děti od 12 let (Machová et al., 2017), a proto mohla být použita pro kvantitativní část výzkumného šetření.

U skupiny dětí mladších 12 let proběhla pouze kvalitativní část výzkumného šetření, a to metodou práce s pracovními listy s piktogramy. Hloubkové rozhovory, využívané pro všechny ostatní skupiny, které byly zařazeny do výzkumného projektu, byly původně určeny i pro děti ve věku 6–11 let. Již po prvních 2 řízených rozhovorech s dětmi tohoto věku (dívka 10 a chlapec 11 let) bylo zřejmé, že metodu hloubkového rozhovoru používanou pro ostatní kategorie respondentů nebude u této věkové skupiny respondentů možné použít. Děti otázkám nerozuměly, i když se je tazatelé snažili uzpůsobit jejich věku, 95 % bezprostředních odpovědí bylo „nevím“, „nerozumím“, „neumím odpovědět“. Byla proto vytvořena alternativa, kde jsme využili metodu obrázků, kdy děti vybíraly situace a činnosti, které odpovídají zdravému životnímu stylu, zdravotní péči, prevenci, informacím o zdraví a veřejnému zdraví. Dále jsme využili formu přiřazování k sobě jdoucích možností, doplnění příběhu či výběr možností (obdoba dotazníku). S dětmi rozhovory vedl zkušený tazatel, který pokládal otázky adekvátní věku dítěte.

Z výsledků vyplynulo, že děti nemají informace a znalosti ucelené, nejsou schopny si jednotlivé informace vzájemně propojit a nejsou schopny teoretické informace promítnout do praxe. Často se orientují ve složitější problematice (jsou schopny správně identifikovat infekční onemocnění v dětském věku), ale základní informace jako čísla na IZS (hasiči či policie) jim činí potíže či zcela chybí. Vědí, co by měly nahlásit na linku první pomoci, ale jak se na linku dovolají nebo jak poskytnout PP nejsou schopny popsat.

Velmi potěšující byly znalosti dětí v oblasti životního stylu. Všechny děti byly schopné vybrat potraviny a činnosti, které jsou zdraví prospěšné a které naopak. Některé z dětí dokonce dokázaly vysvětlit, proč jsou potraviny zdravé, např. „… v zelenině jsou vitamíny, proto ji musím jíst “ (chlapec 9 let), „… hranolky jsou mastné, proto bych je jíst neměla, maminka říká, že se po nich tloustne“ (dívka 10 let). Pokud jsme se však doptávali dále, tak své „znalosti v praxi“ děti téměř nevyužívaly, a to jak v oblasti výživy, tak v oblasti pohybu a péče o zdraví. Děti za oblíbená a především často konzumovaná jídla či tekutiny označovaly potraviny nevhodné pro jejich věk. V odpovědích na otázky týkající se příjmu tekutin se velmi často objevovaly sladké nápoje, v odpovědích na konzumaci potravin strava bohatá na tuky a sacharidy včetně častých konzumací jídel typu fastfood. Tyto výsledky odpovídají i studii SZÚ – Zdraví dětí 2016, která u vzorku 5 132 dětí v předškolním až adolescentním věku zjistila, že v této populační skupině je stále konzumováno málo zeleniny (čtvrtina dětí jí méně než 1 porci zeleniny denně) a až 16 % oslovených nedodržuje vybrané zásady zdravého životního stylu a konzumuje velké množství sladkých nápojů, sladkostí a jídel typu fastfood (SZÚ, 2017). Pohybová aktivita byla v rozhovorech také udávána minimálně a v trávení volného času převažovalo sledování televize či PC a organizovaná zábava ve formě nejrůznějších kroužků. Tyto výsledky se shodují s HBSC studiemi z roku 2010 a 2014 v souvislosti s pohybem u českých dětí, kdy tři čtvrtiny českých dětí nesplňují mezinárodní doporučení pro pohybovou aktivitu a nedosahují na doporučených 60 minut pohybové aktivity každý den v týdnu a 7 z 10 dětí tráví více než 2 hodiny denně u počítače. Celkově tedy můžeme konstatovat, že znalosti dětí nejsou dostatečné a zdravotní gramotnost námi oslovených dětí ve věku 6–11 let z Jihočeského kraje je na střední úrovni.

3.2Zdravotní gramotnost z hlediska zdravotní péče

Péče o zdraví je souborem všech opatření ekonomických, kulturních, sociálních a zdravotnických v rámci hospodářské, kulturní a sociální činnosti, pokud tato ovlivňují zdraví obyvatelstva (Ivanová et al., 2006).

Podle článku 31 Listiny základních práv a svobod má každý právo na ochranu zdraví. Občané mají na základě veřejného pojištění právo na bezplatnou zdravotní péči a na zdravotní pomůcky za podmínek, které stanoví zákon č. 2/1993 Sb.

Cílem zdravotnictví je přispívat ke zlepšování zdraví lidí a zajistit dobrou funkci systému poskytujícímu zdravotnické služby. Cílem péče o zdraví je umožnit všem, aby dosáhli pokud možno plného zdravotního potenciálu. Zdraví je základním předpokladem kvalitního lidského kapitálu, který je zase nezbytný pro dobře prosperující společnost. Péče o zdraví v ČR je založena na principech spravedlnosti a solidarity (spravedlnost ve zdravotní péči definuje WHO takto: všem stejný přístup k péči při stejné potřebě), na vysokém podílu samosprávy, na více zdrojovém financování s převažujícím podílem veřejného zdravotního pojištění, na svobodné volbě lékaře a zdravotnického zařízení, na svobodné volbě zdravotní pojišťovny v rámci systému veřejného zdravotního pojištění a na stejné dostupnosti poskytovaných služeb pro všechny pojištěnce (Dobiášová et al., 2005).

Nás zajímalo, jak se ke zdravotní péči staví a jaké názory na ni mají naši respondenti. V této oblasti jsme zjišťovali subjektivní hodnocení vlastního zdravotního stavu. Z námi oslovených 302 dětí považuje 42,1 % svůj zdravotní stav za velmi dobrý nebo 39,7 % za dobrý, 14,9 % respondentů označilo svůj zdravotní stav za uspokojivý a 2,3 % za špatný. Jeden respondent (0,3 %) uvedl, že jeho zdravotní stav je velmi špatný. Toto hodnocení svého zdravotního stavu dětmi můžeme považovat za velmi pozitivní především v souvislosti s faktem, že v ČR každoročně přibývá dispenzarizovaných dětí, a to především v souvislosti s onemocněními dýchacích cest, alergiemi a obezitou (MZ ČR, 2014b). Výsledky odpovídají i studii EBSC z roku 2010, kdy 9 z 10 dětí hodnotilo svůj zdravotní stav jako pozitivní (Kalman, 2011). Pokud bychom výsledky u dětí srovnali s výsledky studie zaměřující se na dospělou populaci v ČR, tak u dětí v našem výzkumném souboru jsou výsledky přijatelnější. Studie EHES z roku 2014, která zkoumala zdravotní stav české populace u lidí ve věku 25–64 let, zjistila, že lidé v této věkové kategorii hodnotí své zdraví jako velmi dobré či dobré ve více než 70 % (SZÚ, 2016b).

Pokud bychom dali zdravotní stav do vztahu se zdravotní gramotností, tak můžeme na základě získaných výsledků konstatovat, že nebyla prokázána statisticky významná souvislost mezi zdravotní gramotností a zdravotním stavem ve výběrovém souboru dětí a adolescentů. Zdravotní gramotnost jednotlivých skupin, členěných dle zdravotního stavu, se statisticky významně neliší (tab. 3.1).

Tab. 3.1 Zdravotní gramotnost a zdravotní stav

Zdravotní gramotnost

N

Hodnota X^2

df

p

Statistická významnost

Zdravotní stav

227

6,935

6

0,327

n.s.

X^2 – chí kvadrát; p – test nezávislosti; df – stupně volnosti; n.s. – statisticky nevýznamný rozdíl

Výpovědí o zdravotním stavu oslovené dětské populace mohou být do jisté míry i odpovědi dětí na otázky týkající se návštěv lékaře či vyhledání pohotovostní služby. V našem výzkumném šetření jsme zjišťovali, zda oslovení respondenti během posledních dvou let byli v kontaktu s lékařskou pohotovostí, byli během posledních 12 měsíců u lékaře či hospitalizovaní a zda využili služby dalších zdravotních specialistů. Odpovědi respondentů odpovídají předchozím výsledkům a subjektivnímu hodnocení zdravotního stavu dětí. Lékařskou pohotovost během posledních dvou let nemuselo vyhledat 51,0 % respondentů, 29,5 % ji vyhledalo 1–2krát, 14,6 % 3–5krát a pouze 4,3 % respondentů 6krát a více. Lékaře během posledních 12 měsíců nemuselo navštívit 9,7 % respondentů, 45,3 % jej vyhledalo 1–2krát, 28,7 % 3–5krát a 15,3 % respondentů 6krát a více. Hospitalizace byla nutná pouze u 13,0 % respondentů. Služeb dalších zdravotnických specialistů, jako jsou stomatolog, fyzioterapeut, psycholog, oční lékař a další, využilo v posledních 12 měsících 50,0 % oslovených respondentů 1–2krát, 23,8 % 3–5krát a 15,3 % respondentů 6krát a více.

Množství návštěv lékařské pohotovosti, lékaře obecně, hospitalizace i návštěva zdravotních specialistů byla posouzena i statisticky vzhledem ke zdravotní gramotnosti dětí. Při statistickém zpracování nebyla prokázána statisticky významná souvislost mezi zdravotní gramotností a četností kontaktů dětí a adolescentů s lékařskou pohotovostí v posledních dvou letech, nebyla prokázána statisticky významná souvislost mezi zdravotní gramotností a počtem návštěv dětí a adolescentů u lékaře v posledních 12 měsících, nebyla prokázána statisticky významná souvislost mezi zdravotní gramotností a hospitalizací v posledních 12 měsících a nebyla prokázána statisticky významná souvislost mezi zdravotní gramotností a frekvencí návštěv zdravotnických specialistů v posledních 12 měsících (tab. 3.2).

Tab. 3.2 Zdravotní gramotnost a lékařská péče

Vybrané faktory

N

Hodnota X^2

df

p

Statistická významnost

Kontakt s lékařskou pohotovostí

229

4,434

4

0,350

n.s.

Návštěva u lékaře během posledních 12 měsíců

226

5,642

6

0,465

n.s.

Hospitalizace během posledních 12 měsíců

227

1,705

2

0,426

n.s.

Služby zdravotních specialistů během posledních 12 měsíců

227

2,403

4

0,662

n.s.

X^2 – chí kvadrát; p – test nezávislosti; df – stupně volnosti; n.s. – statisticky nevýznamný rozdíl

Součástí zdravotní péče o děti je péče preventivní. Nemocem je lépe předcházet, než je léčit, a to platí především pro dětský věk. V tomto období nejde v preventivní péči jen o předcházení nemocí, ale jde také o zabezpečení zdravého vývoje dítěte. Za tento nesou odpovědnost především rodiče, ale praktický lékař pro děti a dorost umí při preventivní péči odhalit četná rizika, která by mohla vývoj dítěte ohrozit. Do preventivní péče u dětí lze zařadit preventivní prohlídky, screening (především vrozených vývojových vad), očkování, péči o správnou výživu dětí, péči o zoubky a prevenci úrazů (Dobiášová et al., 2005).

Pro zabezpečení zdravého vývoje dětí je hlavním nástrojem systém preventivních prohlídek, který je nastaven tak, aby mapoval jednotlivé etapy vývoje dítěte a tím odhaloval případné odchylky, které by vývoj mohly ohrozit. U dětí se sleduje tělesný, smyslový a psychomotorický vývoj, doporučuje se vhodný způsob výživy, provádí se očkování či prevence zubního kazu (Dobiášová et al., 2005).

V rámci kvalitativního výzkumu, který proběhl v první fázi našeho výzkumného šetření, vyplynulo, že respondenti umí definovat pojem prevence, chápou význam očkování a definovali jej jako ochranu proti infekčním nemocem; preventivní prohlídky absolvují v pravidelných intervalech, někteří z nich poukazovali na význam aktivního přístupu (výsledky byly řazeny do kategorie Prevence a podkategorií Znalost pojmu, Očkování a Preventivní prohlídky) a projevovali aktivní zájem získávat informace týkající se vlastního zdraví. Ovšem při otázkách týkajících se jejich zájmu o účast na akcích zaměřených na prospěšnost zdraví byl ze strany respondentů ohlas minimální, což odpovídá současnému nastavení společnosti, která má jen minimální zájem pro své zdraví něco dělat, spíše jsou pasivními příjemci nabízené péče či aktivity.

V kvantitativní části výzkumu jsme respondentům položili otázku týkající se chápání nutnosti absolvovat preventivní prohlídky. Za velmi snadné a docela snadné to považovalo 88,8 % oslovených respondentů, což by mělo značit, že respondenti budou absolvovat preventivní prohlídky v předepsaném množství a předepsaných intervalech. Tento přístup se nám potvrdil v kvalitativní části šetření.

3.3Zdravotní gramotnost z hlediska podpory zdraví

Podpora zdraví je souhrn aktivit a opatření, které směřují nejen k předcházení nemocem, ale i ke zlepšování zdravotního stavu jednotlivce a celé komunity. Do podpory zdraví můžeme zařadit screeningové programy, legislativu a strategická doporučení, hodnocení růstu dětí a mládeže, prevenci HIV/AIDS, kojení, pohybovou aktivitu, programy týkající se prevence užívání alkoholu a tabáku, správné výživy a dalších. My jsme se v našem výzkumu zaměřili na otázky týkající se pohybu, kouření a užívání alkoholu. Přestože oslovení respondenti v otázkách chápání zdravotních varování týkajících se kouření, nízké tělesné aktivity a nadměrného pití uváděli, že pochopit tato varování je pro ně velmi snadné (59,5 %) či docela snadné (32,9 %), tak jejich chování neodpovídá pochopení a ve všech sledovaných položkách jsou výsledky rozdílné od jejich subjektivně vnímaných teoretických znalostí.

Pohyb

Jandourek (2011) definuje životní styl jako „komplex psaných a nepsaných norem a identifikačních vzorců, souhrn životních podmínek, na které lidé berou ohled ve vzájemných vztazích a chování. Jeho podoba je ovlivněna životním cyklem, společenskými rolemi, tradicí apod.“. Udržování tělesné kondice je součástí zdravého životního stylu. Tělesná kondice je významná především ve středním a vyšším věku, ale to, zda tělesnou aktivitu zařadí jedinec do svého života, vychází i z jeho postojů, které získal během své výchovy.

Trendem současné společnosti je zaměření se na zdravý životní styl a snížení negativních vlivů na zdraví člověka. Tento trend se odráží i v dokumentu WHO – HEALTH 21 – health for all in the 21st century (WHO, 1998). V České republice je tento program prezentován jako Zdraví pro všechny v 21. století, potažmo programem Zdraví 2020, a jedná se o dlouhodobý program zlepšování zdravotního stavu obyvatelstva ČR (MZ ČR, 2010). Jedním z dílčích cílů programu je „rozšířit zdravé chování ve výživě a zvýšit tělesnou aktivitu“ (dílčí úkol č. 11.1) a v české společnosti odráží skutečnost, že více než polovina české populace nesplňuje doporučovanou úroveň pohybové aktivity. Nedostatek středně intenzivní pohybové zátěže způsobuje časté vady držení těla, podílí se na vzniku mnoha chronických neinfekčních onemocnění (obezity, kardiovaskulárních nemocí, diabetu, osteoporózy aj.), které postihují velké množství obyvatel produktivního věku a jsou častou příčinou dlouhodobé pracovní neschopnosti (SZÚ, 2016a). Nedostatečná úroveň pohybových aktivit spolu s nadměrným energetickým příjmem je příčinou nárůstu prevalence nadváhy a obezity (Kunešová, 2006). Na podporu pohybových aktivit obyvatelstva se zaměřuje celá řada již vzniklých nebo vznikajících programů, ale jejich zrealizování je problematické (Kučera, 2004).

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zdravotní gramotnost u vybraných skupin obyvatelstva Jihočeského kraje.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.