Přeložil Kamil Pinta

KATALOGIZACE V KNIZE – NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Levine, Peter A.

[Healing trauma. Česky]

Léčba traumatu : program probuzení moudrosti těla / Peter A. Levine ; z anglického originálu Healing trauma: A pioneering program for restoring the wisdom of your body ... přeložil Kamil Pinta. -- První vydání v českém jazyce. -- Praha : Maitrea, 2018. -- 82 stran

ISBN 978-80-7500-404-8

159.974 * 616-001 * 615.8-022.214 * 615.851 * 613.86:616 * (0.062)

– psychická traumata

– poranění

– autoterapie

– psychoterapie

– psychosomatika

– populárně-naučné publikace

159.9 - Psychologie [17]

Peter A. Levine

Léčba traumatu

Healing Trauma

Copyright © 2005, 2008 Peter A. Levine, Ph.D.

This Translation published by exclusive license from Sounds True, Inc.

Translation © Kamil Pinta, 2018

Czech edition © MAITREA a.s., Praha 2018

ISBN 978-80-7500-404-8

LÉKAŘSKÉ UPOZORNĚNÍ

Lidé postižení traumatem si zaslouží odpovídající péči. Cviky popsané v této knize nejsou formou psychoterapie, ani ji nemohou nahradit. Trpíte-li příznaky traumatu, neváhejte se obrátit na kvalifikovaného odborníka. Pokud se rozhodnete provádět tato cvičení sami a budete mít pocit, že vaše fyzické nebo psychické reakce na ně jsou příliš intenzivní a nekontrolované, měli byste vyhledat odbornou pomoc. Seznam terapeutů vyškolených v této metodě traumaterapie najdete na stránkách traumahealing.com.

Milí čtenáři,

snažíme se, aby naše knihy byly perfektní. Pokud i přesto objevíte v knize nějakou chybu, napište nám na nakladatelstvi@maitrea.cz a my ji rádi opravíme.

Díky, Vaše nakladatelství

Obsah

PODĚKOVÁNÍ

ÚVOD | Ve stopách tygra

KAPITOLA PRVNÍ | Co je trauma?

KAPITOLA DRUHÁ | Příčiny a příznaky traumatu

KAPITOLA TŘETÍ | Vliv traumatu na tělo

KAPITOLA ČTVRTÁ | Dvanáctifázový program léčby traumatu

KAPITOLA PÁTÁ | Sexuální trauma:léčba posvátného zranění

KAPITOLA ŠESTÁ | Spiritualita a trauma: cesta k probuzení

UŽITEČNÉ RADY A POSTUPYPRO PREVENCI TRAUMATU

DOPLŇUJÍCÍ ZDROJE

O AUTOROVI

MAITREA také vydala:

PODĚKOVÁNÍ

TĚM MNOHA LIDEM, s nimiž jsem pracoval, chci poděkovat za jejich odvahu a za to, že mi dovolili kráčet po jejich boku. Zvlášť velký dík patří všem dětem a nemluvňatům, jejichž úžasná nevinnost a nespoutaný duch mě nesmírně obohatily. Svou „dětskou hrou“ mi osvětlily moudrost, díky níž se organismus hojí a sceluje.

Svým rodičům, Morrisovi a Helen, děkuji za dar života, v němž mohu uskutečňovat svou práci, a za neutuchající, plnou a bezvýhradnou podporu na obou stranách fyzické roviny. Pouncerovi, dingovi, jenž mě uvedl do zvířecího světa, byl mi věrným společníkem a po sedmnácti letech života s radostí prohnal svého posledního zajíce: díky, žes mi ukázal čirou rozkoš tělesné existence.

Děkuji mnoha svým neuvěřitelně nadaným žákům a kolegům za jejich podporu i kritiku a zvláště děkuji všem zaníceným učitelům somatického prožívání (Somatic Experiencing®) za to, že prezentují mé dílo ve světě. Mimořádný dík patří mé drahé přítelkyni Maggie Klineové za šlechetnou pomoc a podporu nejen při tomto projektu. Velice si vážím také pomoci Maureen Harringtonové. Děkuji rovněž Mitchellovi Cluteovi z nakladatelství Sounds True za krásnou výpravu knihy a Alici Feinsteinové a dalším lidem z produkčního týmu nakladatelství za jejich tvořivost a profesionalitu. A konečně děkuji Tami Simonové za její vizi a neúnavnou pomoc při šíření těchto myšlenek a metod.

Na závěr děkuji svému osudu, údělu, synchronicitě nebo jen čirému štěstí a náhodě za to, že mě v osobním i pracovním životě vedly tak neobyčejnou cestou, na níž jsem po mnoho let mohl sdílet hluboké a obohacující zkušenosti s řadou svých klientů, žáků a kolegů.

– PETER A. LEVINE, Ph.D.

Když vydáte to,

co máte v sobě,

bude to vaší spásou.

Když nevydáte to,

co máte v sobě,

bude to vaší zkázou.

– GNOSTICKÁ EVANGELIA

ÚVOD | Ve stopách tygra

POSLEDNÍCH PĚTATŘICET LET se věnuji výzkumu stresu a traumat a pomáhám lidem s léčbou jejich následků. Mnozí se mě ptají, jak se mohu zabývat něčím tak morbidním, a nevyhořet nebo nepropadnout depresi. Odpovídám jim, že být svědkem transformací, k nimž lidé dospívají, když překonají svá traumata, je pro mě dostatečně povzbuzující a povznášející zkušenost. Proč tomu tak je?

Dovolte, abych na úvod řekl něco málo o sobě. Na počátku své kariéry jsem působil jako vědec v radikálním prostředí kalifornské Berkeley poloviny 60. let. Při studiu vlivu kumulovaného stresu na nervovou soustavu jsem nabyl dojmu, že většina organismů má vrozenou schopnost vzpamatovat se z ohrožujících a stresujících zážitků. O existenci psychických traumat jsem v té době ještě neměl ponětí – tento termín byl ve své moderní podobě definován až o patnáct let později. Experimentoval jsem s různými metodami redukce stresu založenými na tehdy „nové“ myšlence propojení těla a mysli.

V této rané fázi mého výzkumu mě potkala mimořádná událost, jež dala mé práci jednou provždy jiný směr. Jeden psychiatr obeznámený s mými pokusy mě požádal, abych vyšetřil pacientku, která trpěla množstvím „psychosomatických“ příznaků včetně migrén, premenstruačního syndromu, chronických bolestí a únavy a vážných panických atak. Kolega soudil, že by jí mohlo prospět, kdyby se naučila nějakou techniku fyzické relaxace.

Pacientka (říkejme jí „Nancy“) se uvolnila téměř okamžitě po zahájení sezení. Vzápětí však zcela nečekaně propadla panice. V šoku a bezradnosti mi prolétla hlavou představa tygra, který se chystá zaútočit. Bylo to jako sen a v tu chvíli jsem nechápal, kde se ve mně ta vidina vzala.

„Nancy, útočí na vás tygr!“ vyhrkl jsem bez rozmyslu. „Utečte tamhle k těm skalám! Utíkejte jako o život!“ K mému údivu se Nancy začala chvět a třást po celém těle. Tváře jí zrudly a polil ji pot. Po pár minutách se několikrát zhluboka nadechla a vydechla. Tyto reakce, které děsily ji i mě, se opakovaly téměř hodinu. Na konci sezení zaplavil Nancy hluboký klid a řekla, že má pocit, „jako by ji nadnášely vlny hřejivého mravenčení“.

Jak později líčila, někdy během té hodiny jí v mysli vyvstal obraz jí samotné ve věku čtyř let, když ji lékaři kvůli odstranění krčních mandlí připoutali ke stolu a uspali anestetikem. Při sezení se mnou si vybavila a znovu zpřítomnila hrůzu z udušení, kterou tenkrát zažívala. Jako dítě se cítila ochromená a bezmocná. Po jednom sezení se mnou nicméně řada vysilujících příznaků, jimiž trpěla, výrazně ustoupila a ona mohla zase začít vést normální život.

Zkušenost s Nancy změnila život i mně. Otevřela mi nové cesty ve výzkumu stresu a traumatu a přivedla mě k hlubšímu pochopení vlivu traumatu na tělo a ke zcela novému přístupu k léčbě „ozvěn“ traumatu ve všech jejich negativních a destruktivních podobách.

Nerozřešené trauma může mít zdrcující následky. Může formovat naše návyky a pohled na život, vést k špatnému rozhodování a vzniku závislostí. Může vyvolávat fyzickou bolest, různá onemocnění a další příznaky. A může podněcovat nejrůznější formy sebedestruktivního chování. Pro nikoho z nás ale nemusí být doživotním trestem.

Na základě mnohaletého výzkumu a klinické práce jsem vyvinul přístup, který prostřednictvím tělesných i duševních cvičení zbavuje tělo a mysl devastujících následků traumatu. A za posledních třicet let jsem zažil tisíce případů, kdy se klient díky této metodě zotavil z traumatické události a změnil svůj život.

Tou metodou je Dvanáctifázový program léčby traumatu, který vám představím na následujících stránkách. Ozdravný proces začíná už prvním dnem tohoto programu a v následujících týdnech a měsících byste měli cítit, že se postupně zotavujete, že vaše tělo a mysl shazují břemeno dlouhodobých důsledků traumatizace.

Než si ale popíšeme samotný program, měli byste nejprve získat bližší představu tom, co je trauma, jak přesně se vrývá do těla a proč vyvolává tak široké spektrum příznaků. V prvních kapitolách proto podám stručný přehled všeho, co potřebujete vědět, abyste pochopili, jak a proč tento program funguje.

Nezačínejte s cvičením, dokud si nepřečtete všechno, co v této knize předchází samotnému návodu. Čím lépe budete rozumět traumatu a jeho možným dopadům, tím spíše bude mít cvičení pozitivní vliv na vaše nerozřešené trauma.

O výzkumu a fyziologii traumatu se mnohem podrobněji rozepisuji v knize Probouzení tygra: léčení traumatu (Maitrea, 2011). Chcete-li se dozvědět více z teorie a pochopit do větší hloubky vědecká východiska tohoto programu, odpovědi najdete právě tam. Probouzení tygra obsahuje také řadu inspirujících příběhů lidí, kteří se úspěšně zbavili traumat z minulosti. Mohu vás však ujistit, že v Léčbě traumatu najdete vše, co potřebujete k tomu, aby vám byl Dvanáctifázový program léčby traumatu k užitku.

JEŠTĚ JEDNA POZNÁMKA, NEŽ ZAČNEME

Prakticky ve všech duchovních tradicích se utrpení považuje za bránu k probuzení. V západní kultuře je toho příkladem biblický příběh Jóba nebo „temná noc duše“, jak o ní psali středověcí mystikové. Možná nejjasnější popis transformativní síly utrpení však najdeme ve Čtyřech vznešených pravdách buddhismu. Utrpení a trauma nejsou totéž a Buddhův vhled do podstaty utrpení nám může posloužit jako velmi dobré zrcadlo při zkoumání vlivu traumatu na náš život a při obnově pocitu celistvosti.

První pravdou, kterou Buddha kázal svým učedníkům, je, že utrpení je součástí lidského údělu. Dokud se odmítáme konfrontovat s bolestnými zkušenosti, nemůžeme se z nich zotavit. Svým vzdorem naopak jen prohlubujeme a prodlužujeme zbytečné utrpení.

Druhá vznešená pravda říká, že je třeba odhalovat příčiny utrpení. Musíme se učit odvážně a jasným zrakem nahlížet pod povrch svého strádání. Mnoho z nás je v skrytu duše přesvědčeno, že veškeré naše utrpení je důsledkem předešlých zkušeností. Ale ať už je původní příčinou traumatizace cokoli, hlubší pravdou je, že za naše utrpení může spíše způsob, jakým se stavíme k současným následkům těchto událostí.

Třetí vznešená pravda hlásá, že utrpení je možné transformovat a ukončit. Pro ty z nás, kteří nějakým traumatem trpí, to může znít jako zbožné přání, ale je to skutečně tak: z traumatu se můžeme uzdravit a z vlastní zkušenosti s mými klienty vím, že toto zotavení je naprosto přirozený proces.

Čtvrtá vznešená pravda konstatuje, že poté, co rozpoznáme příčinu své strázně, musíme najít tu pravou cestu k jejímu ukončení. Věřím, že cvičení podle Dvanáctifázového programu léčby traumatu může být takovou cestou – cestou, která vás vyvede z utrpení a naučí vás znovu prožívat malé zázraky všedního dne.

KAPITOLA PRVNÍ | Co je trauma?

TRAUMA JE NEJVÍCE PŘEHLÍŽENOU, ignorovanou, popíranou, nepochopenou a neřešenou příčinou lidského utrpení. Když hovořím o traumatu, mám na mysli často velmi nepříjemné příznaky, jimiž lidé trpí po zkušenosti, kterou vnímají jako zahlcující nebo život ohrožující. V poslední době se trauma stalo módním slovem, jímž někteří označují každodenní stres, jako například ve větě „Dneska jsem měla v práci jedno trauma za druhým.“ Toto užití je velmi zavádějící. Všechny traumatické události jsou stresující, ne všechny stresující události ale způsobují trauma.

TRAUMA JE INDIVIDUÁLNÍ

Na světě neexistují dva lidé, kteří by měli stejné trauma. Co má na jednoho člověka dlouhodobě neblahý vliv, může být pro druhého povznášející. Která z široké škály reakcí na ohrožení převáží, závisí na mnoha faktorech: na dědičné výbavě, na osobní anamnéze traumatu, ale i na rodinné dynamice apod. Na tyto rozdíly je třeba brát ohled. Už pouhá znalost faktu, že jistý druh zkušenosti v raném dětství mohl výrazně snížit naši odolnost vůči stresu a schopnost být přítomný, může způsobit, že naše reakce ve vztahu k sobě i k druhým budou spíše soucitné a povzbuzující než přísně kritické.

Možná nedůležitějším zjištěním o traumatu, k němuž jsem dospěl, je fakt, že někteří lidé, zvláště děti, mohou být zahlcení i tím, co většina z nás považuje za všední události. Ještě poměrně nedávno se o traumatu mluvilo pouze ve spojení s vojáky trpícími „válečným stresem“, oběťmi vážného zneužívání či násilí nebo lidmi, kteří přežili katastrofické události nebo utrpěli vážná zranění. Tento úzký pohled nemůže být dál od pravdy.

Podobně zhoubný vliv může mít i řada zdánlivě zanedbatelných incidentů. Trauma nemusí být jen ozvěnou velké katastrofy. K nejčastějším spouštěcím událostem patří:

- Automobilové nehody (i lehké)

- Rutinní invazivní lékařské zákroky

- Ztráta milované osoby

- Přírodní pohromy jako zemětřesení, hurikány atd.

Pro dítě může být za určitých okolností zahlcujícím zážitkem třeba i pád z jízdního kola. O těchto situacích bude ještě řeč. Zatím stačí říct jen to, že nějakou formu traumatu, ať už přímého nebo zprostředkovaného, zažil téměř každý z nás.

Proto jsem upřímně přesvědčen, že Dvanáctifázový program léčby traumatu, který najdete v této knize, může prospět prakticky komukoli.

Lidé se mě často ptají, jak bych definoval trauma. I po třiceti letech je to pro mě nesnadný úkol. Jistě vím jen to, že k traumatizaci dochází v okamžiku, kdy nás něco, co vnímáme jako ohrožující, zbaví schopnosti reagovat. Tato nemožnost účinné reakce může mít jak zjevné, tak skryté dopady.

Trauma se na nás může podepsat způsobem, který se neprojeví celé roky. Traumatizovaný válečný veterán, který sebou škubne pokaždé, když slyší ránu z výfuku, patrně reaguje na zvuk střelby, jíž byl v minulosti vystaven. A když osobu, která zažila mučení a věznění, polije chladný pot v přeplněném výtahu, souvislost je také poměrně jasná. Reakce mnohých, ne-li většiny z nás, kteří byli zahlceni řadou méně dramatických událostí, však nebývají tak dobře čitelné.

Stručně lze říct, že traumatizace spočívá ve ztrátě kontaktu – se sebou samým, se svým tělem, s příbuznými, s druhými lidmi a s okolním světem. K tomuto odpojení většinou nedojde v jediném okamžiku, a je tudíž hůře rozpoznatelné. Může k němu docházet plíživě, pozvolna a my, aniž si to uvědomíme, se na tyto nenápadné změny adaptujeme. Tyto skryté následky traumatu si málokdo z nás přizná. Můžeme jen cítit, že nejsme tak docela ve své kůži, aniž si plně uvědomujeme, co se děje: že cosi postupně nahlodává naše sebevědomí, sebedůvěru, pocit duševní pohody a vztah k životu.

Jak se vyhýbáme určitým pocitům, situacím a místům, naše možnosti volby se zužují. Výsledkem tohoto postupného omezování svobody je ztráta vitality a schopnosti naplňovat své sny.

NOVÝ PŘÍSTUP K LÉČBĚ

Na poli psychiatrické medicíny převládá názor, že většinu dlouhodobých následků traumatu lze pouze regulovat léky nebo řízením chování (behavioral management), ale ne odstranit. Podle mého názoru může být medikace v některých případech velmi prospěšná, sama o sobě je ale nedostačující.

Po více než třiceti letech práce s traumaty jsem pevně přesvědčen, že lidské bytosti mají vrozenou schopnost trauma překonat. A domnívám se nejen, že trauma lze vyléčit, ale také že proces zotavení může vést k hlubokému procitnutí – být branou k emoční a v pravém slova smyslu duchovní transformaci. Nepochybuji, že jednotlivci, rodiny, komunity, ba i celé národy se mohou naučit napravovat škody, jež trauma páchá, a předcházet jim – a díky tomu snáze uskutečňovat své individuální i kolektivní sny.

KAPITOLA DRUHÁ | Příčiny
a příznaky traumatu

NEŽ S POMOCÍ CVIKŮ POPSANÝCH níže začnete rozřešovat následky traumatu ve svém životě, měli byste znát možné příčiny a příznaky traumatu.

Trauma je trauma, ať je způsobené čímkoli. Abyste pochopili, co tím míním, připomeňme si, že člověk může být traumatizován vším, co vnímá (ať už vědomě či nevědomě) jako smrtelnou hrozbu. Tato citlivost závisí na věku, životních zkušenostech, ale i na vrozeném temperamentu. Nemluvně nebo malé dítě může být traumatizováno i nečekaným hlukem, jako je hřmění nebo rozhněvaný křik dospělých. Hřmění a křik samozřejmě málokdy ohlašují smrtelné nebezpečí, nicméně u traumatu je rozhodujícím faktorem pocit ohrožení a neschopnost pociťované hrozbě čelit.

KLASIFIKACE TRAUMATU

Příčiny traumatu lze rozdělit do dvou základních kategorií – zjevné a méně zjevné.

K ZJEVNÝM PŘÍČINÁM TRAUMATU PATŘÍ:

- válka

- vážné psychické či fyzické týrání nebo pohlavní zneužívání v dětství

- zanedbávání, zklamání důvěry nebo opuštění v dětství

- násilí (utrpěné či pozorované)

- znásilnění

- vážná zranění a onemocnění

K méně zjevným příčinám patří pestrá škála zdánlivě všedních událostí, z nichž mnohé, jak se ukazuje, jsou mnohem traumatičtější, než bychom čekali. Následující seznam proto čtěte pomalu a věnujte zvýšenou pozornost svým reakcím na jednotlivé položky. Snažte se uvědomovat si „pociťovaný smysl“ toho, co se ve vás bude odehrávat. Soustřeďte se tedy zvláště na tělesné vjemy, jako je svědění, brnění, změny dechu, zvýšení či snížení svalového napětí nebo tělesné teploty, zrychlení či zpomalení srdečního tepu atd.

Můžete zaznamenat také prchavé představy – různé barvy a tvary – v poli vašeho vnitřního zraku. Na povrch mohou vyplout naléhavé myšlenky, vzpomínky nebo emoce. Nebo můžete naopak reagovat velmi slabě, pokud vůbec. Ať tak či onak, každou ze svých reakcí zkuste pozorovat objektivně, téměř nezúčastněně. V duchu si ji poznamenejte a pokračujte dál.

K MÉNĚ ZJEVNÝM POTENCIÁLNÍM PŘÍČINÁM TRAUMATU PATŘÍ:

- lehké automobilové nehody, zvlášť pokud při nich dojde ke zranění krční páteře;

- invazivní lékařské a zubařské zákroky, zvlášť na dětech, s použitím omezujících prostředků nebo anestetik. (Riziko traumatizace se zvyšuje použitím éteru. Některé procedury, například vyšetření pánve, mohou vnímat jako akt agrese i dospělí, přestože rozumově chápou jejich nezbytnost a prospěšnost.)

- pády a další tzv. lehká zranění, zvlášť u dětí a seniorů (například pád dítěte z kola)

- přírodní katastrofy typu zemětřesení, hurikánů, tornád, požárů a povodní

- onemocnění, zvlášť jsou-li provázena vysokými horečkami, a náhodné otravy

- ponechání o samotě, zvlášť u malých dětí a nemluvňat

- déletrvající imobilizace, zvlášť u dětí (například dlouhodobá fixace sádrovým obvazem nebo dlahami při léčbě skoliózy nebo tzv. koňských nohou)

- vystavení extrémnímu horku nebo chladu, zvlášť u dětí a nemluvňat

- nečekané hluky, zvlášť u dětí a nemluvňat

- porodní stres (jak novorozence, tak rodičky)

NASLOUCHEJTE SVÉMU TĚLU

Jak vaše tělo reagovalo na výše uvedený seznam? Pociťovali jste při čtení možných příčin traumatu mírný neklid? Pokud ano, je to normální reakce na připomínku věcí, jež vám mohly v minulosti způsobit traumatizující stres. Ne všichni ale reagují takto. Někdo zaznamená okamžitou reakci v podobě stažení žaludku nebo bušení srdce. Jiný při čtení nepozoruje nic, ale jen co dočte, ucítí slabé píchnutí v podbřišku. Jiný zase nemusí mít žádnou tělesnou reakci, ale vybaví se mu třeba vzpomínka na pád z kola.

Měli byste vědět, že nervozita a úzkost, stejně jako většina dalších reakcí, které jste mohli mít, souvisí s vybuzením (aktivací) energie, k němuž došlo při původní zahlcující události. Když se cítíme ohroženi, naše tělo začne instinktivně produkovat velké množství energie k obraně. Právě s touto energií musíme při léčbě traumatu pracovat, a proto si ji potřebujeme uvědomit.

V následující kapitole podrobně vysvětlím, jak ohrožením vybuzená energie, není-li využita, může v těle „zamrznout“ a způsobovat potíže a příznaky ještě mnoho let poté.

Předtím si ale ještě popišme typy příznaků, které nerozřešené trauma nejčastěji vyvolává.

PŘÍZNAKY A POŘADÍ JEJICH VÝSKYTU

Na úvod chci zdůraznit, že je velmi důležité, abychom tyto časté příznaky traumatu chápali jako to, čím skutečně jsou. Když tělo cítí nepohodu, vysílá signály. Tyto signály nám mají sdělit, že něco uvnitř nás není v pořádku a žádá si to naši pozornost. Když na tyto podněty nereagujeme, postupem času přerostou v příznaky traumatu.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Léčba traumatu.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.