Slnko a jeho kvety

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.lindeni.sk

www.albatrosmedia.sk

Rupi Kaur

Slnko a jeho kvety – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2019

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

tým čo ma stvorili

kamaljit kaur a suchet singh

som. vďaka vám.

dúfam že sa na nás pozeráte

a vravíte si

že vaša obeť stála za to

svojim úžasným sestrám a bratovi

prabhdeep kaur

kirandeep kaur
saaheb singh

sme v tom spolu

definujete lásku.

včely prišli po med

kvety sa chichúňali

vyzliekli sa

aby si ho mohli vziať

slnko sa usmialo

- znovuzrodenie

vädnutie

v posledný deň lásky

mi v tele puklo srdce

celú noc som strávila

úsilím pričarovať si ťa späť

načiahla som sa za poslednými kvetmi

ktoré si mi daroval

vädli vo váze

postupne

som

im

poodtŕhala hlavičky

a všetky ich zjedla

vypchala som prahy dverí uterákmi

odíď povedala som vzduchu

nepotrebujem ťa

zatiahla som všetky závesy

choď povedala som svetlu

nikto nevchádza dnu a nikto nevyjde von

- cintorín

chcela som ťa

aj napriek tomu že si odišiel

no zaslúžila som si niekoho

kto bol ochotný zostať

trávim dni v posteli vysilená tým že som ťa stratila

snažím sa vyplakať si ťa späť

no slzy mi už došli

a stále si sa nevrátil

štípem sa do brucha až kým nezačne krvácať

stratila som prehľad o dňoch

zo slnka je mesiac

z mesiaca sa stáva slnko

a zo mňa je duch

každú sekundu ma trhá minimálne

tucet rôznych myšlienok

už si asi na ceste za inou

no možno by bolo lepšie keby nie

som v poriadku

ale čoby

hnevám sa

áno

nenávidím ťa

možno

sa cez to nedokážem preniesť

raz to dám

odpustím ti

mám chuť šklbať si vlasy

znovu a znovu a znovu

až kým moja myseľ nevyfučí do ticha

včera

sa dážď pokúsil napodobniť moje ruky

kĺzal ti po tele

za toľkú trúfalosť som rozdriapala oblohu

na márne kúsky

- žiarlivosť

keď chcem zaspať

musím si predstavovať tvoje telo

ohnuté za tým mojím

dve do seba zapadajúce lyžičky

až kým nezačujem tvoj dych

musím si opakovať tvoje meno

až kým neodpovieš

a trošku sa neporozprávame

iba vtedy

dokáže moja myseľ

zadriemať

- predstieranie

neničí ma to

čo po nás zostalo

ale to čo sme mohli vybudovať

keby sme (spolu) zostali

na stavbe ešte stále ležia naše prilby

presne tam kde sme ich nechali

stĺpy neisté tým čo majú strážiť

buldozéry uprene zízajú kým sa vrátime

drevené fošne stuhnuté v škatuliach

túžia po tom aby ich ktosi priklincoval

no ani jeden z nás

nechodí

aby im povedal že je koniec

časom tehly unaví čakanie a rozpadnú sa

žeriavom od žiaľu klesnú krky

lopaty zhrdzavejú

myslíš že tam ešte niekedy porastú kvety

keď ty aj ja

budujeme niečo nové

každý s niekým iným

- stavenisko našej budúcnosti

žijem pre prvé ranné chvíle

keď ešte nie som úplne pri vedomí

počujem ako kolibríky

flirtujú vonku s kvetmi

i to ako sa kvety chichocú

a ako vo včelách narastá žiarlivosť

keď sa otočím aby som ťa zobudila

začína sa to všetko odznova

lapanie po dychu

trúchlenie

šok

keď mi docvakne

že si ma opustil

- prvé rána bez teba

vrabce čvirikajú

že máš nový účes

odpovedám že je mi to fuk

zatiaľ čo mi musia opísať

každučký detail

- túžba

závidím vetru

ktorý je stále s tebou

mohla som byť čímkoľvek

na svete

no chcela som len byť jeho láskou

toľkokrát som sa pokúsila odísť ale

len čo som sa vzdialila

zovrelo mi pľúca

vrátila som sa lapala dych

a možno preto som ti vždy dovolila

ohlodať ma na kosť

niečo

bolo pre mňa lepšie ako nič

a to že si sa ma dotýkal

i keď nie príliš láskyplne

bolo lepšie ako nemať tvoje ruky vôbec

prežila som zneužívanie
no nezvládla tvoju neprítomnosť

viem že som chcela vzkriesiť mŕtvy vzťah

no čo na tom záležalo

že je mŕtvy

keď som ho prinajmenšom

cítila

- závislosť

ženy sú pre teba ako topánky

časom ich rozchodíš

milovať ťa bolo ako dýchať

no ten dych sa vytrácal

ešte skôr ako mi stihol

naplniť pľúca

- keď odchádza priskoro

ako vyzerá láska

ako podľa vás vyzerá láska pýta sa terapeutka

týždeň po rozchode

a ja si nie som istá ako jej na tú otázku odpovedať

teda až na fakt že som si myslela

že láska vyzerá

ako ty

vtedy mi docvakne

aká som bola naivná

keď som si jedného človeka natoľko zidealizovala

akoby emóciu

po ktorej túži sedem miliárd ľudí

stelesňoval stoosemdesiatcentimetrový

týpek s hnedou pokožkou nosiaci tričká veľkosti M

ktorý zvykne raňajkovať mrazenú pizzu

ako vyzerá láska pýta sa opäť terapeutka

tentoraz ma preruší uprostred vlastných myšlienok

a v tej chvíli mám chuť vstať a zmiznúť vo dverách

lenže za túto hodinu som zaplatila príliš veľa

namiesto toho ju prebodnem pohľadom

tak ako pozeráme na niekoho

komu to chceme natrieť

pery silno zovreté pripravené vrhnúť sa do rozhovoru

oči hlboko prevŕtavajú tie jej

hľadám všetky jej slabé miesta

niekde sa ukryli

vlasy zastrčené za ušami

akoby sa človek musel fyzicky pripraviť na rozhovor

o filozofii toho alebo skôr o sklamaniach z toho

ako vyzerá láska

no hovorím jej

nemyslím si že je ňou pre mňa ešte on

keby bol

bol by so mnou všakáno

keby stále bol tým jediným

bol by to on kto teraz sedí oproti mne no nie

keby bol stále mojou láskou bolo by to jednoduché

nemyslím že je ešte mojou láskou opakujem jej

myslím že to vlastne ani nebola láska

myslím že som len chcela niečo

že som bola pripravená oddať sa niečomu

o čom som si myslela že ma presahuje

a keď som zbadala niekoho

kto do tej predstavy mohol zapadnúť

mojím zámerom sa stalo

vytvoriť z neho svoju druhú polovicu

a úplne ma to pohltilo

a on len bral a bral

uchlácholil ma slovíčkom výnimočná

až kým som si nenahovorila

že jediný dôvod prečo má oči je aby sa na mňa pozeral

že má ruky iba na to aby sa ma dotýkal

a telo na to aby bolo pri mojom

aký z toho máte pocit

preruší ma terapeutka

no hovorím

cítim sa dosť na hovno

možno sme to všetci pochopili nesprávne

myslíme si že to je niečo čo treba hľadať niekde tam vonku

niečo čo by malo do nás vraziť

keď vychádzame z výťahu

alebo by si to malo k nám prisadnúť v kaviarni

niečo čo sa zjaví na konci uličky v kníhkupectve

niečo čo vyzerá v správnom pomere sexi a intelektuálne

myslím však že láska sa začína tu

všetko ostatné je len túžba a naše projekcie

a „potrebujem“ a ešte potom fantázie

ale to nikdy nebude fungovať

kým sa neobrátiš dovnútra a nenaučíš sa

ako mať rada samu seba ak chceš milovať druhých

láska nevyzerá ako človek

láska to sú naše činy

láska to je keď dávame všetko čo máme

hoci len väčší kúsok koláča

láska je keď pochopíš

že máš silu tomu druhému ublížiť

no urobíš všetko pre to

aby si to nespravila

láska to je prejavovať všetku pozornosť akú si zaslúžime

a keď sa zjaví niekto

kto sľúbi že k tebe bude rovnaký

no jeho činy ti skôr ubližujú

namiesto toho aby ťa povznášali

láska je potom schopnosť správne sa rozhodnúť

nemôžeš

do mňa len tak vchádzať a vychádzať

akoby som bola otočnými dverami

v mojom vnútri

sa odohráva priveľa zázrakov

na to aby som pre teba bola pohodlnou voľbou

- nie som tvoja záľuba

keď si odišiel

vzal si si so sebou slnko

zostala som s tebou previazaná

ešte dlho po tom čo si odišiel

nemohla som zdvihnúť zrak

aby sa stretol s očami niekoho iného

z pohľadov som mala pocit zrady

akú výhovorku by som mala

keby si sa vrátil

a spýtal kde boli moje ruky

- lojálna

keď si do mňa vrazil nôž

aj ty sám si začal krvácať

moja rana sa stala tvojou

to ti nedošlo

láska je dvojsečná zbraň

budeš trpieť rovnako ako nútiš trpieť mňa

myslím že moje telo tušilo že ma opustíš

túžim

po tebe

no ty túžiš

po niekom inom

odmietam niekoho

kto chce mňa

pretože chcem niekoho iného

- ľudské okolnosti

rozmýšľam či som pre teba

dosť pekná

a či vôbec som pekná

skôr než sa stretneme

päťkrát sa prezlečiem

lámem si hlavu

v ktorých džínsoch bude moje telo

dosť zvodné na to aby si ho túžil vyzliecť

povedz čo môžem urobiť

aby si si o mne myslel:

je

taká očarujúca

že pri nej úplne strácam hlavu

napíš mi to do listu prosím

a adresuj všetkým mojim neistým častiam

tvoj hlas ma privádza k slzám

keď hovoríš že som pekná

keď hovoríš že ti úplne stačím

si všade

len nie tu

a to bolí

ukáž mi jej fotku

chcem vidieť tvár ženy

pre ktorú si zabudol na tú čo si mal doma

aký to bol deň

a akou výhovorkou si mi vtedy zapchal ústa

kedysi som ďakovala vesmíru

za to že mi ťa priniesol

bol si v nej práve vtedy keď
som žiadala všemohúceho

aby ti doprial všetko čo si želáš

našiel si to v nej

spravil si sa a vyliezol
s niečím čo si so mnou nenašiel

čo ťa k nej priťahuje

povedz mi čo sa ti na nej páči

nech môžem trénovať

tvoja neprítomnosť je fantómová bolesť

otázky

existuje zoznam otázok

ktoré by som chcela položiť no nikdy to neurobím

existuje zoznam otázok

ktorý si prechádzam v hlave

vždy keď som sama

a moja myseľ nevie prestať blúdiť k tebe

existuje zoznam otázok ktoré chcem položiť

takže ak niekde si a počúvaš

tu sú

čo myslíš že sa stane

s láskou na ktorú sa vykašleš

keď sa dvaja rozídu

do akých rozmerov musí narásť clivota

kým pominie

a pominie vôbec

alebo stále niekde existuje

a čaká na nás aby sa vrátila

keď sme sami seba klamali

vraj bezpodmienečná láska a potom sme ju okašlali

koho z nás to bolí viac

rozbila som sa na milión kúskov

a tie sa rozbili na milión ďalších

rozpadli sa na prach až kým

zo mňa nezostalo nič len ticho

povedz mi ako láska

ako ti chutilo toto smútenie

ako veľmi si trpel

ako sa ti otvárali oči po každom žmurknutí

keď si zistil že na teba viac neupieram zrak

musí byť ťažké žiť s neustálym čo ak

stále musíš mať tú konštantnú tupú bolesť

na dne žalúdka

ver mi

aj ja ju cítim

ako sme sa my dvaja preboha dostali až sem

ako sme sa cez to prežili

a ako je možné že sme stále nažive

koľko mesiacov ti trvalo

kým si na mňa prestal myslieť

alebo ešte stále myslíš

lebo ak áno

tak možno aj ja

myslím na teba

myslím na seba

so sebou

v sebe

okolo seba

všade

o tebe o mne o nás

stále sa sám seba dotýkaš a myslíš pri tom na mňa

stále si predstavuješ moje nahé nahé maličké maličké telo

zapustené do tvojho

predstavuješ si stále ohyb mojej chrbtice

a to ako si ju chcel zo mňa vytrhnúť

pretože spôsob akým ústila

do môjho perfektne guľatého zadku

ťa privádzal do šialenstva

bejby

zlatíčko

miláčik

odvtedy čo sme sa rozišli

koľkokrát si si nahováral

že to je moja ruka čo ťa hladí

koľkokrát si ma hľadal v predstavách

namiesto vyvrcholenia plač

neklam ma

viem kedy ma klameš

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Slnko a jeho kvety.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.