Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Nakladatelství děkuje za pečlivé lektorování ing. Danielu Gladišovi.

Edice Investice

Benjamin Graham
s dodatky Jasona Zweiga

Inteligentní investor

Přeloženo z anglického originálu The Intelligent Investor.
Published by arrangement with /HarperCollins Publishers.

„The Superinvestors of Graham-and-Doddsville,“ by Warren E. Buffet,
from the Fall 1984 issue of Hermes, Magazine of Columbia Business School.
Reprinted by permission of Hermes, Magazines of Columbia Business School,
copyright © 1984 The Trustees of Columbia University and Warren E. Buffett.

„Benjamin Graham,“ by Warren E. Buffett, from the November/December
1976 issue of Financial Analyst Journal. Reprinted by permission of Financial Analysts Federation. First Collins Business Essentials edition 2006.
The Intelligent Investor — Revised Edition. Copyright © 1973 by Benjamin Graham.
New material: Copyright © 2003 by Jason Zweig. All rights reserved. Printed in the United States of America. No part of this book may be used or reproduced in any manner whatsoever without written permission except in the case of brief quotations embodied in critical articles and reviews.
For information address HarperCollins Publishers, 195 Broadway, New York, NY 10007.

Překlad ing. Radim Laník, M. A.
Odborná spolupráce a předmluva k českému vydání ing. Daniel Gladiš, MBA, CFA
Přílohu č. 2A zpracoval ing. Tomáš Jaroš

Vydala GRADA Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7, jako svou 2 955. publikaci
Realizace obálky Michal Dusil
Foto na obálce Profimedia.cz
Sazba Jan Šístek
Formát ePub Štěpán Böhm
Odpovědná redaktorka PhDr. Hana Zaňková
Jazyková úprava PhDr. Milan Pokorný
Počet stran 504
Osmý dotisk, první vydání, Praha 2018
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.
© GRADA Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-271-9979-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-9817-7 (pdf)
ISBN 978-80-247-1792-0 (print)

Přehled tabulek a obrázků

TABULKA 2-1

Obecná cenová hladina, zisky akcií a ceny akcií v pětiletých intervalech, 1915 až 1970

TABULKA 2-2

Zadluženost, zisky a rentability kapitálu, 1950 až 1969

TABULKA 3-1

Největší pohyby akciového trhu mezi lety 1871 a 1971

TABULKA 3-2

Obrázek výkonnosti akciového trhu, 1871 až 1970

TABULKA 3-3

Různé údaje týkající se indexu Standard & Poor’s Composite v různých letech

TABULKA 3-a

TABULKA 4-1

Široká paleta obligací

TABULKA 7-1

Průměrné výnosy „Růstových fondů“, za období 1961 až 1970

TABULKA 7-2

Průměrný roční výnos či ztráta (v procentech) analyzovaných vzorků akcií, 1937 až 1969

TABULKA 7-3

Zisky a ceny akcií společnosti Chrysler, 1952 až 1970

TABULKA 7-4

Zisky z podhodnocených akcií, 1957 až 1959

TABULKA 7-a

Nahoru, nahoru a pryč!

TABULKA 7-b

Pozor tam dole!

TABULKA 8-1

Kolísání výnosů obligací a cen reprezentativních emisí obligací, 1902 až 1970

TABULKA 8-a

Z outsiderů hvězdami

TABULKA 9-1

Výsledky deseti velkých podílových fondů

TABULKA 9-2

Výkonnost a portfolio „výkonnostních“ fondů

TABULKA 9-3

Údaje o uzavřených fondech, podílových fondech a složeném indexu S & P

TABULKA 9-4

Průměrné výsledky diverzifikovaných uzavřených fondů, 1961 až 1970

TABULKA 9-5

Srovnání dvou vedoucích uzavřených investičních společností

TABULKA 9-a

Klub propadlíků

TABULKA 11-1

Doporučované minimální „krytí“ u obligací a prioritních akcií

TABULKA 11-2

Dow Jones Industrial Average (Dow Jonesův index akcií průmyslových podniků)

TABULKA 11-3

Výkonnost akcií chemických a ropných společností v indexu DJI, 1970 versus 1964

TABULKA 11-4

Multiplikátor ročního zisku vycházející z očekávaného tempa růstu, použití zjednodušeného vzorce

TABULKA 11-5

Implicitní neboli očekávané tempo růstu, prosinec 1963 a prosinec 1969

TABULKA 12-1

TABULKA 13-1

Srovnání čtyř veřejně obchodovaných společností

TABULKA 13-2

Srovnání čtyř veřejně obchodovaných společností (pokračování)

TABULKA 13-a

Ocenění e-podniků

TABULKA 14-1

Základní údaje o třiceti akciích indexu Dow Jones Industrial, hodnoty k 30. 9. 1971

TABULKA 14-2

Důležité poměrové ukazatele akcií v indexu DJI k 30. 9. 1971

TABULKA 14-3

Akcie indexu DJI splňující investiční kritéria ke konci roku 1970

TABULKA 14-4

Údaje o akciích patnácti společností zahrnutých v indexu Dow Jonex Utilities (30. 9. 1971)

TABULKA 14-5

Údaje o společnostech poskytujících veřejné služby z druhého seznamu (k 30. 9. 1971)

TABULKA 14-6

Vývoj cen a poměrů P/E pro různé indexy Standard & Poor’s v letech 1948 až 1970

TABULKA 14-7

Relativní cenové pohyby akcií různých typů finančních společností mezi lety 1948 a 1970

TABULKA 14-a

Staré věci v novém kabátě

TABULKA 14-b

Stálice

TABULKA 15-1

Vzorové portfolio akcií průměrných společností s nízkým násobkem

TABULKA 15-2

Akcie prominentních společností, jež se obchodovaly za ceny nižší než hodnota jejich čistých oběžných aktiv v roce 1970

TABULKA 16-1

Vývoj ceny nových emisí preferenčních akcií nabízených v roce 1946

TABULKA 16-2

Vývoj ceny nových emisí preferenčních akcií, běžných akcií a warrantů, prosinec 1968 v. prosinec 1970

TABULKA 16-3

Společnosti s velkým objemem konvertibilních emisí a warrantů na konci roku (počty akcií v tisících)

TABULKA 16-4

Výpočet „skutečné tržní ceny“ a upraveného poměru P/E v případě běžných akcií s velkým objemem emitovaných warrantů

TABULKA 17-1

Ling-Temco-Vought, 1958 až 1970 (v milionech dolarů, vyjma zisk na akcii)

TABULKA 17-a

Lucent Technologies, Inc.

TABULKA 17-b

Tyco International

TABULKA 17-c

Příběh hraček

TABULKA 18-1A

Pár 1. Real Estate Investment Trust vs. Realty Equities v roce 1960

TABULKA 18-1B

Pár 1

TABULKA 18-2

Pár 2

TABULKA 18-3

Pár 3

TABULKA 18-4

Pár 4

TABULKA 18-5

Pár 5

TABULKA 18-6

Pár 6

TABULKA 18-7

Pár 7

TABULKA 18-8A

Pár 8

TABULKA 18-8B

Zisky na akcii a ceny akcií společností Whiting  a Willcox & Gibbs za deset let

TABULKA 18-9

Některé zajímavé cenové fluktuace šestnácti běžných akcií (rozdělení akcií zohledněno do roku 1970)

TABULKA 18-10

Významné roční cenové fluktuace akcie společnosti McGraw-Hill, 1958 až 1971

TABULKA 18-1

Cisco vs. Sysco

TABULKA 18-2

Yahoo! vs. Yum!

TABULKA 18-4

Red Hat vs. Brown Shoe

TABULKA 1

Walter J. Schloss

TABULKA 2

Tweedy, Browne Inc.

TABULKA 3

Buffett Partnership, Ltd.

TABULKA 4

Sequoia Fund, Inc.

TABULKA 5

Charles Munger

TABULKA 6

Pacific Partners, Ltd.

TABULKA 7

Perlmeter Investments

TABULKA 8

The Washington Post Company, Master Trust, 31. prosince 1983

TABULKA 9

FMC Corporation Pension Fund, roční míra výnosu (v procentech)

OBRÁZEK 1-1

Horké zboží

OBRÁZEK 1-2

Co tenkrát fungovalo na Wall Street…

OBRÁZEK 2-1

Jak si akcie poradily v roli ochránce před inflací?

OBRÁZEK 3-1

Tržní fluktuace 425 akcií průmyslových společností, 1900 až 1970

OBRÁZEK 5-a

Každý kousek pomůže

OBRÁZEK 6-a

Čím rychleji běžíte, tím více jste pozadu

OBRÁZEK 6-b

Legenda jménem VA Linux

OBRÁZEK 9-a

Trychtýř výkonnosti fondů

OBRÁZEK 12-1

Krátký proces se starými procesory

OBRÁZEK 18-3

Pád Palmu

OBRÁZEK 19-1

Kdo vyplácí dividendy?

OBRÁZEK 20-1

Náklady ztráty

OBRÁZEK 20-2

Kdy budu na svém? Dožiju se vůbec?

Předmluva k českému vydání

Benjamin Graham

Benjamin Graham byl mimořádnou osobností. Jeho otec zemřel, když malému Benovi bylo devět let. Spolu se svými dvěma bratry pak vyrůstal v chudinkých poměrech jen s matkou. Díky své pracovitosti a píli se Grahamovi podařilo dostat na Columbia University. Když v roce 1914 končil studium, dostal nabídku hned ze tří kateder této univerzity, aby na nich pracoval. Šlo o katedry angličtiny, filozofie a matematiky. To dokazuje šíři jeho záběru a talentu. Graham už v té době překládal z francouzštiny a do francouzštiny básně, psal vlastní sonety a studoval knihy starých filozofů v originále, tedy v řečtině a v latině. Za svá literární díla získával celonárodní ceny. A aby toho nebylo málo, stejné národní ceny získával v matematických soutěžích. Graham však odmítl akademickou kariéru a odešel pracovat na Wall Street. Aniž by měl jakékoliv vzdělání v oboru ekonomie nebo financí, stal se brzy nejen úspěšným investorem a portfolio manažerem, ale také předním teoretikem. Jestliže řada věcí, která je napsána ve financích, zní často po několika měsících či dokonce týdnech poněkud hloupě, Grahamovy zásady publikované před mnoha desetiletími jako by časem získávaly ještě více na síle a pravdivosti.

Dvě z jeho knih ční vysoko nad jinými – Security Analysis a Intelligent Investor. První z nich pokládá základ investiční analýze jako oboru vůbec, druhá předkládá čtenářům návod, jak si při investicích do akcií a dluhopisů počínat. Inteligentní investor je daleko nejlepší kniha, která kdy byla o investicích napsána. Je to jedna z nejčtenějších publikací svého druhu, ale také paradoxně v praxi snad nejvíce ignorovaná. Taková už je lidská povaha. Jednoduché věci se snažíme dělat složitě.

Warren E. Buffett, který v Grahamově firmě začínal svou kariéru a je bezesporu jeho nejúspěšnějším žákem, o svém učiteli říká, že to byl člověk, který sázel stromy, aby pod nimi jiní lidé mohli sedět. Grahamovým největším stromem je kniha, kterou právě držíte v rukou.

Daniel Gladiš, 2007

Předmluva Warrena E. Buffetta ke čtvrtému vydání

Četl jsem první vydání této knihy v roce 1950, když mi bylo devatenáct let. Tehdy jsem měl pocit, že je to zdaleka ta nejlepší kniha o investování, která kdy byla napsána. Ten pocit mám dodnes.

Aby byl člověk schopen úspěšně investovat po celý svůj život, nemusí mít nadprůměrné IQ, neobyčejný přehled o podnikání ani důvěrné informace. Jediné, co potřebuje, je zdravě racionální systém pro přijímání rozhodnutí a dále schopnost udržet na uzdě své emoce, aby stanovený systém nenarušily. Tato kniha přesně a srozumitelně předepisuje, jak má takový správný systém vypadat. Emocionální disciplína je již na vás.

Budete-li se řídit principy podnikání a obchodního chování, které Graham zastává – a budete-li věnovat zvláštní pozornost neocenitelným radám v kapitolách 8 a 20 – výsledky vašeho investování nebudou nikdy mizerné. (Uvědomte si, že toto představuje mnohem větší úspěch, než si můžete myslet.) Zda dosáhnete vynikajících výsledků, bude již záviset na chytrosti a na úsilí, které při investování vynaložíte, ale stejně tak i na míře pošetilosti akciového trhu, která bude v průběhu vaší investiční kariéry převládat. Čím je chování trhu bláznivější, tím větší příležitosti pro připravené a praktické investory se objevují. Držte se Grahama a budete z tržní pošetilosti profitovat, namísto abyste se stali její součástí.

Ben Graham byl pro mě mnohem více než jen autor nebo učitel. Více než kdokoliv jiný, kromě mého otce, ovlivnil můj život. Krátce po Benově smrti v roce 1976 jsem do časopisu Financial Analysts Journal napsal následující krátkou vzpomínku. Až budete číst tuto knihu, věřím, že sami pocítíte některé z vlastností, o kterých se v tomto projevu úcty zmiňuji.

Benjamin Graham (1894 – 1976)

Před několika lety se tehdy téměř osmdesátiletý Ben Graham svěřil jednomu ze svých přátel, že každý den doufal, že udělá „něco bláznivého, něco tvůrčího a něco velkorysého“.

První část tohoto rozmarného životního cíle se odrážela v jeho neobyčejné zručnosti prezentovat myšlenky formou, která v sobě nenesla ani náznak jakéhokoliv moralizování nebo domýšlivosti. Přestože byly jeho myšlenky mocné a významné, jejich prezentace byla neochvějně nenásilná.

Čtenáři tohoto časopisu jistě nepotřebují, abych rozváděl jeho úspěchy z pohledu tvořivosti. Málokdy se stává, že zakladatel vědní disciplíny není svědkem toho, jak je jeho práce v relativně krátkém čase odsouvána do pozadí jeho následovníky. Ale ani téměř po čtyřiceti letech po vydání knihy, která vnesla do neuspořádané a zmatené činnosti světlo systému a logiky, není prakticky možné najít kandidáty alespoň na druhé místo v pomyslném žebříčku nejlepších na poli analýzy cenných papírů. V oblasti, kde většina prací a autorů vypadá směšně již pár týdnů či měsíců po vydání, zůstaly Benovy zásady neporušené – často jsou jeho principy lépe chápány a jejich hodnota roste těsně po finančních krizích, při kterých jsou bořena chatrnější intelektuální pravidla. Jeho moudré rady přinesly následovatelům neochvějné úspěchy – dokonce i těm, kteří měli horší vrozené schopnosti než talentovaní a nadaní obchodníci, škobrtající při následování různých „geniálních“ nebo zrovna módních investičních trendů.

Pozoruhodným aspektem Benova obrovského úspěchu na profesionálním poli byla skutečnost, že jej dosáhl bez toho, aniž by musel koncentrovat svou veškerou duševní činnost jedním směrem. Jeho úspěch byl spíše náhodným vedlejším produktem rozumu, jehož rozsah téměř překonává hranice tohoto pojmu. Rozhodně jsem nikdy nepotkal nikoho s tak širokým myšlenkovým záběrem. Prakticky absolutní paměť, nekonečné okouzlení novým věděním a schopnost přeskupit je do podoby použitelné pro zdánlivě nesouvisející problémy dělaly z jeho uvažování o kterékoliv oblasti nádherný zážitek.

Avšak v případě svého třetího požadavku – velkorysosti – jeho úspěch zcela překonal všechny ostatní. Znal jsem Bena jako svého učitele, svého zaměstnavatele a svého přítele. Ve všech jeho rolích – nejenom vůči mně, ale stejně tak vůči ostatním jeho studentům, zaměstnancům a přátelům – zde byla jeho nekonečná a nezištná velkorysost v nápadech, myšlenkách, času a elánu. Bylo-li potřeba pochopit nebo vyjasnit některé myšlenky, nebylo lepšího člověka, na koho se obrátit. A když člověk potřeboval podporu nebo radu, Ben byl tady.

Walter Lippmann hovořil o lidech, kteří sázejí stromy, pod nimiž budou ostatní sedávat. Ben Graham byl takový člověk.1*

Přetištěno z Financial Analysts Journal, listopad / prosinec 1976

1* Walter Lippmann, významný americký spisovatel, novinář a politický komentátor. Narodil se v roce 1889 v zámožné německo-židovské rodině v New Yorku. V sedmnácti letech byl přijat na Harvardovu univerzitu, kterou úspěšně ukončil již po třech letech. Během první světové války byl poradcem prezidenta Wilsona. V roce 1947 poprvé použil ve svě knize slovní spojení „studená válka“, které se stalo pak široce užívaným pojmem. Zemřel v roce 1974. Viz http://en.wikipedia.org/wiki/Walter_Lippmann (poznámka překladatele).

Benjamin Graham v poznámce Jasona Zweiga

Kdo byl Benjamin Graham a proč bychom ho měli poslouchat?

Graham nebyl jen nejlepším investorem, který kdy žil; byl také nejvýznamnějším praktickým investičním myslitelem všech dob. Před Grahamem se finanční manažeři chovali jako středověké cechy, jejich kroky byly řízeny převážně pověrami, dohady a tajemnými rituály. Grahamova Analýza cenných papírů (Security Analysis) představovala učebnici, která přeměnila tento zatuchlý kruh v moderní profesi.[1]

Inteligentní investor byl vůbec první knihou, která z pohledu individuálního investora popisovala emocionální pozadí a analytické nástroje, které bylo nezbytné znát k dosažení finančního úspěchu. Publikace nadále zůstává nejlepší knihou o investování z těch, které kdy byly napsány pro širokou veřejnost. Inteligentní investor byl první knihou, kterou jsem přečetl, když jsem nastoupil do časopisu Forbes jako novinářský elév v roce 1987. Tehdy jsem byl ohromen Grahamovou jistotou, že dříve nebo později musí všechny rostoucí, tj. býčí trhy špatně skončit. V říjnu toho samého roku utrpěly akciové trhy Spojených států historicky největší propad kurzů akcií v jediném dni; a já jsem měl jasno. (Dnes, po období divokého býčího trhu na konci devadesátých let a nemilosrdného medvědího vývoje na trzích počátkem roku 2000, se Inteligentní investor čte mnohem více než kdy jindy jako proroctví.)

Graham nezískal svůj přehled a vědomosti jednoduchou cestou: na vlastní kůži pocítil krutost finanční ztráty a desetiletí studoval historii a psychologii trhů. Narodil se jako Benjamin Grossbaum 9. května 1894 v Londýně; jeho otec byl obchodníkem s porcelánem.[2] Když byl Benovi rok, přestěhovala se jeho rodina do New Yorku. Zpočátku se jim dařilo dobře – měli služku, kuchaře a francouzskou vychovatelku a bydleli na Páté avenue. Ale v roce 1903 Benův otec zemřel, obchod s porcelánem začal stagnovat a rodina postupně sklouzla na hranici bídy. Benova matka přeměnila jejich dům na hostinec; později si půjčila peníze na obchody s akciemi „na marži“, avšak krach na burze v roce 1907 ji zcela zničil. Po zbytek svého života vzpomínal Ben na ponížení, které zažil, když šel pro svou matku zinkasovat šek a slyšel pokladního v bance, jak se ptá: „Bude Dorothy Grossbaumová schopna splatit 5 dolarů?“

Naštěstí získal Graham stipendium na univerzitě Columbia, kde se jeho genialita projevila v plné síle. Promoval již v roce 1914, druhý ve svém ročníku. Před koncem posledního semestru žádaly Grahama tři katedry – angličtiny, filosofie a matematiky – aby se stal jejich členem. Bylo mu celých dvacet let.

Místo akademické dráhy se Graham rozhodl zkusit své štěstí na Wall Street. Začal pracovat jako úředník u obchodníka s obligacemi, brzy se vypracoval na analytika, později partnera a zanedlouho řídil svou vlastní investiční společnost.

Boom i krach internetových firem by Grahama jistě nepřekvapily. V dubnu 1919 vydělal během prvního obchodovacího dne 250 % na akciích společnosti Savold Tire, nové emise prudce rostoucího automobilového průmyslu; v říjnu se ukázalo, že tato společnost je podvod a akcie byly bezcenné.

Graham se stal mistrem ve zkoumání jednotlivých akcií do mikroskopického, téměř molekulárního detailu. V roce 1952, když se prokousával nesrozumitelnými zprávami, které společnosti provozující ropovody poskytovaly Mezistátní obchodní komisi Spojených států (U. S. Interstate Commerce Commission), zjistil, že společnost Norther Pipe Line – jejíž akcie se tehdy obchodovaly za 65 dolarů – vlastnila kvalitní obligace v hodnotě téměř 80 dolarů na každou akcii. (Graham nakoupil akcie této společnosti, přesvědčil její management, aby navýšil dividendu, a o tři roky později prodal svůj podíl za 110 dolarů za akcii.)

I přes drtivou ztrátu téměř 70 % v době Velkého krachu v letech 1929 až 1932 Graham přežil, a dokonce z důsledků krachu profitoval, když využíval výhodných koupí na troskách zbídačeného medvědího trhu. Neexistují bohužel záznamy o výnosech, kterých Graham dosahoval na počátku své investiční kariéry, ale od roku 1936 do doby svého odchodu do penze v roce 1956 vydělávala jeho společnost Graham-Newman Corp. minimálně 14,7 % ročně. V porovnání s 12,2 % výnosu akciového trhu jako celku je to jeden z nejlepších dlouhodobých výsledků v celé historii Wall Street.[3]

Jak se to Grahamovi podařilo? Spojením mimořádných duševních schopností se zdravým selským rozumem a hlubokými zkušenostmi vytvořil Graham své základní principy, které platí dnes přinejmenším stejně, jako platily v době jeho života:

•Akcie není jen symbol nebo bod na obrazovce počítače; je to podíl na vlastnictví skutečného podniku, jenž má svou vlastní hodnotu, nezávislou na kurzu akcie.

•Trh je jako kyvadlo, které bude navždy kmitat mezi neudržitelným optimismem (který dělá z akcií předražené zboží) a neopodstatněným pesimismem (který naopak podtíná jejich skutečnou hodnotu). Inteligentní investor je realista, který nakupuje od pesimistů a prodává optimistům.

•Budoucí hodnota každé investice je funkcí její současné ceny. Čím vyšší je cena, kterou dnes platíme, tím nižšího výnosu dosáhneme.

•Ať již budete opatrní sebevíc, existuje riziko, které nemůže eliminovat žádný investor, a to je riziko vlastní chyby. Pouze důsledným dodržováním použití tzv. bezpečnostního polštáře (margin of safety) – tzn. nikdy nepřeplatit, bez ohledu na to, jak je ta či ona investice atraktivní – lze minimalizovat pravděpodobnost (a zejména důsledky) vlastních chyb.

•Tajemství našeho finančního úspěchu je uvnitř každého z nás. Budete-li uvažovat vždy kriticky, nikdy nebudete bezmyšlenkovitě akceptovat „pravdy“ z Wall Street a budete investovat s trpělivou důvěrou, můžete získávat stabilní výhody i na tom nejtěžším medvědím trhu. Osvojíte-li si disciplínu a odvahu, zabráníte ostatním lidem, aby svými měnícími se náladami určovali váš finanční osud. Koneckonců platí, že chování vaší investice je mnohem méně důležité než vaše vlastní chování.

Cílem tohoto revidovaného vydání Inteligentního investora je aplikovat Grahamovy myšlenky na podmínky současných finančních trhů, a přesto nechat jeho původní text v nedotčené podobě (s výjimkami poznámek od čarou uváděných pro vysvětlení).[4] Po každé Grahamově kapitole následuje komentář. V těchto průvodcích čtenáře po původním textu uvádím i současné příklady, na kterých je nejlépe možné pozorovat jak aktuální – a jak osvobozující – zůstávají Grahamovy zásady i v současnosti.

Závidím vám vzrušení a osvícení, které budete zažívat, když budete poprvé – nebo potřetí či počtvrté – číst Grahamovo mistrovské dílo. Jako každá klasika změní naše dosavadní vnímání světa a tím, že nás vzdělá, umožní nám nový pohled na sebe sama. Čím častěji knihu budete číst, tím bude lepší a lepší. S Grahamem po boku máte zaručeno, že se stanete o mnoho inteligentnějším investorem.

1 Spoluautorem byl David Dodd a kniha poprvé vyšla v roce 1934.

2 Grossbaumovi si změnili jméno na Grahamovy v průběhu první světové války, kdy německy znějící jména vyvolávala podezření.

3 Graham-Newman Corp. byl otevřený podílový fond (viz kapitolu 9), který Graham řídil spolu se společníkem Jeromem Newmanem, zkušeným rozeným investorem. Většinu svého fungování byl fond novým investorům uzavřen. Jsem vděčný Waltrovi Schloossovi za to, že mi poskytl data potřebná pro odhad výnosů dvojice Graham – Newman. 20% průměrný roční výnos, o kterém se Graham zmiňuje v dodatku na straně 449, pravděpodobně nezohledňuje odměny managementu.

4 Původní text je čtvrtým upraveným vydáním, které revidoval Graham v letech 1971 a 1972, původně vyšel v roce 1973.

Úvod: Čeho by kniha chtěla dosáhnout

Tato kniha si klade za cíl poskytnout návod, jakým způsobem volit a realizovat investiční strategii, a to formou stravitelnou pro laickou veřejnost. Relativně málo toho zde bude napsáno o metodách analýzy cenných papírů; pozornost bude věnována především investičním zásadám, postojům a chování investorů. Nicméně přesto zde uvedeme řadu stručných srovnání některých cenných papírů – především v párech, jež se objevují vedle sebe na seznamu Newyorské burzy – abychom konkrétním způsobem vysvětlili důležité prvky výběru konkrétních kmenových akcií.

Hodně prostoru však bude věnováno historickému vývoji finančních trhů, v některých případech až několik desetiletí nazpátek. Inteligentní investování do cenných papírů vyžaduje, aby byl člověk obeznámen s tím, jak se různé druhy obligací a akcií skutečně chovaly za různě měnících se podmínek – u kterých je pravděpodobné, že je investor zažije na vlastní kůži, tedy přinejmenším některé. Žádné rčení není pravdivější a nehodí se k Wall Street více než proslulé varování Santayany: „Ti, kdo si nepamatují minulost, jsou odsouzeni ji opakovat.“1*

Náš text je určen investorům, jež důsledně odlišujeme od spekulantů, a naším prvním úkolem bude přesně vysvětlit a zdůraznit tento tolik důležitý, avšak tak často zapomínaný rozdíl. Můžeme na počátku říci, že tato publikace není kniha typu „jak vydělat první milion“. Žádné stoprocentní a jednoduché cestičky ke zbohatnutí neexistují ani na Wall Street, ani nikde jinde. Bude jen ku prospěchu podtrhnout to, co bylo právě řečeno, krátkou exkurzí do finanční historie – zvláště když z ní plyne více než jen jedno ponaučení. V roce 1929, v době, kdy vrcholil překotný růst akciových trhů, napsal John J. Raskob, jedna z nejdůležitějších postav ve Spojených státech a stejně tak i na Wall Street, článek do časopisu Ladies' Home Journal s titulkem Každý může být bohatý, ve kterém velebil blaho kapitalismu.2* V článku tvrdil, že pravidelným měsíčním investováním pouhých 15 dolarů do kvalitních kmenových akcií – při reinvestici dividend – lze za dvacet let dosáhnout jmění v hodnotě 80 000 dolarů, přičemž vynaložené peníze činily jen 3 600 dolarů. Kdyby měl tento magnát z General Motors pravdu, byla by vskutku jednoduchá cesta ke zbohatnutí. Do jaké míry měl však pravdu? Naše hrubé výpočty – založené na předpokladu investování do 30 akcií, které tvoří index Dow Jones Industrial (DJI)3* – naznačují, že pokud by někdo postupoval podle Raskobova investičního doporučení v letech 1929 až 1948, pak na počátku roku 1949 by investor vlastnil akciový majetek v hodnotě 8 500 dolarů. To je pořádně daleko od 80 000 dolarů slibovaných tímto velkým mužem a jen to poukazuje na skutečnost, jak málo lze spoléhat na podobné optimistické předpovědi a ujišťování. Udělejme ale malou odbočku a všimněme si, že skutečně realizovaný výnos z dvacetileté aplikace dané investiční strategie činí více než 8 % (při ročním složeném úročení) – a to i navzdory skutečnosti, že investoři by zahájili své nákupy při hodnotě indexu DJI 300 bodů a své portfolio by oceňovali v roce 1948, kdy se index DJI pohyboval na hodnotě 177 bodů. Tento výsledek lze považovat za přesvědčivý argument ve prospěch strategie pravidelných měsíčních nákupů kvalitních kmenových akcií za dobrých i špatných časů – strategie nazývaná dollar-cost averaging.4*

Jelikož není naše kniha určena spekulantům, není pro ty, kteří obchodují na trhu. Většina těchto lidí se řídí grafy nebo jinými převážně mechanickými nástroji pro určení toho správného okamžiku pro nákup či prodej. Jedna ze zásad, jež je používána téměř všemi takzvanými „technickými přístupy“, praví, že investor by měl nakoupit, protože kurz či trh vzrostl, a měl by prodat, protože kurz či trh poklesl. To je přesný opak zdravého obchodního rozumu aplikovaného kdekoliv jinde a je zcela nepravděpodobné, že by tato strategie mohla vést na Wall Street k trvalému úspěchu. Z naší vlastní zkušenosti a z pozorování akciového trhu po více než padesát let jsme nepoznali jediného člověka, jenž by důsledně a trvale vydělával peníze takovýmto „následováním trhu“. Neváháme otevřeně tvrdit, že jak je tento přístup moderní a populární, tak je chybný a nesprávný. Naše tvrzení doložíme – i když to nelze považovat za důkaz – pozdějším stručným pojednáním o slavné Dowově teorii obchodování na akciovém trhu.5*

Kniha Inteligentní investor je od svého prvního vydání v roce 1949 pravidelně revidována ve zhruba pětiletých intervalech. Při aktualizaci stávajícího vydání se musíme vypořádat s relativně velkým počtem událostí a změn, které proběhly od napsání třetího upraveného vydání v roce 1965. Mezi hlavní změny a události patří:

1.Bezprecedentní nárůst úrokových sazeb u vysoce kvalitních obligací.

2.Téměř 35% pokles hodnoty hlavních kmenových akcií, který skončil v květnu 1970. Jednalo se o největší procentní propad za posledních třicet let. (Bezpočet akcií nižší kvality zažilo mnohem hlubší propady.)

3.Přetrvávající inflace průmyslových a spotřebitelských cen, která nabrala na obrátkách i v době stagnace ekonomiky v roce 1970.

4.Rychlý rozvoj konglomerátních společností, koncesních (franšízových) podniků a dalších novinek v ekonomice a financích. (Mezi ně patřily různé ošidné nástroje, jako například letter stock (neregistrované akcie),1 široké rozšíření opčních akciových certifikátů (stock-option warrants), zavádějících jmen investičních instrumentů, využívání zahraničních bank a další.)6*

5.Bankrot největší železniční společnosti, rozsáhlé krátkodobé i dlouhodobé zadlužení mnoha dříve tak silných a zavedených podniků a znepokojivé problémy insolvence i mezi makléřskými firmami na Wall Street.7*

6.Nástup „výkonnostní“ módy v řízení investičních fondů, včetně některých svěřeneckých fondů spravovaných bankami, se znepokojujícími výsledky.

Všechny tyto události a jevy vezmeme pečlivě v úvahu, některé z nich budou dokonce znamenat změny v závěrech či místech, na které jsme kladli důraz v předešlých vydáních této knihy. Základní principy rozumného investování by se neměly měnit z desetiletí na desetiletí, je však zapotřebí přizpůsobit používání těchto principů významným změnám ve fungování a klimatu na finančních trzích.

Předcházející výrok byl podroben zatěžkávací zkoušce v průběhu psaní tohoto vydání, jehož první koncept jsme dokončili v lednu 1971. V této době prožíval index DJI období silného zotavení po relativně mizerném období a od minima v roce 1970 na úrovni 632 bodů směřoval k maximu roku 1971 na hodnotě 951 bodů, což vyvolávalo všeobecný optimismus. V době dokončení posledního konceptu v listopadu 1971 se trh opět zmítal v agonii nového propadu, který srazil hodnotu indexu na 797 bodů, což opět způsobilo obecné znepokojení ohledně jeho další budoucnosti. Těmto fluktuacím a náladám jsme však nedovolili ovlivnit náš obecný postoj ke zdravé investiční strategii, která zůstala od prvního vydání této knihy v roce 1949 v podstatě nezměněna.

Velikost propadu trhu na přelomu let 1969 a 1970 výrazně napomohla rozptýlit klamné iluze, které se v posledních dvou desetiletích nebezpečně šířily. Šlo o to, že hlavní akciové tituly bylo možno koupit prakticky kdykoliv a za jakoukoliv cenu, a to nejenom s jistotou konečného zisku, ale i s ujištěním, že jakákoliv utrpěná ztráta bude brzy zcela vykompenzována opětovným nárůstem trhu do vyšších úrovní.

To znělo příliš dobře na to, aby to byla pravda. Nakonec se akciový trh „vrátil do normálu“ v tom smyslu, že jak spekulanti, tak i akcioví investoři se znovu museli připravit na to, že budou zažívat významné, možná i dlouhotrvající propady nebo nárůsty hodnoty jejich akciových podílů.

Mezi méně kvalitními akciemi – druhého a třetího řádu –, zejména pak mezi akciemi společností, které poprvé vstoupily na burzu, měl zmatek způsobený tehdejším propadem trhu katastrofické následky. Samo o sobě by to nebylo nic nového – mezi lety 1961 a 1962 došlo k podobně dramatickému vývoji – avšak začátkem sedmdesátých let zde působil zcela nový faktor, a tím byla významná angažovanost mnoha investičních fondů v těchto vysoce spekulativních a evidentně nadhodnocených akciích. Patrně nejen nováčci potřebují neustále opakovat, že i když v mnoha oblastech lidského konání vede entuziasmus k úspěchu, na Wall Street vede téměř zcela jistě ke katastrofě.

Hlavní problém, se kterým se musíme vypořádat, spočívá v obrovském zvýšení úrokových sazeb u nejkvalitnějších obligací. Od konce roku 1967 mohl investor vydělat na úrocích z těchto obligací dvakrát tolik, než kolik mu vynesly dividendy prvotřídních kmenových akcií. Na počátku roku 1972 činil výnos z prvotřídních obligací 7,19 % v porovnání s pouhým 2,76% výnosem z průmyslových akcií. (Na konci roku 1964 činil tento poměr 4,40 % a 2,92 % ve stejném pořadí.) Jen stěží dokážeme pochopit, že když jsme v roce 1949 dokončili první vydání této knihy, byl poměr výnosů zcela opačný: obligace vydělávaly pouhé 2,66 % a akcie 6,82 %.2 V předešlých vydáních naší knihy jsme důsledně nabádali k tomu, že nejméně 25 % hodnoty portfolia konzervativního investora by mělo být drženo v kmenových akciích, a upřednostňovali jsme rovnoměrné (50 : 50) rozdělení portfolia mezi tyto dva investiční nástroje. V současné době musíme zvážit, zda stávající obrovská převaha výnosů z obligací nad výnosy z akcií může vést ke strategii investování pouze do obligací do doby, než se poměr výnosů vrátí do rozumných mezí, což očekáváme, že dříve či později nastane. Důležitým mezníkem v rozhodování o tomto bodě se přirozeně stane i problém pokračující inflace. Této otázce budeme věnovat celou kapitolu.8*

V minulosti jsme rozlišovali dva základní typy investorů, kterým je určena tato kniha – jednalo se o „opatrného“ a „odvážného“ investora. Opatrný (nebo taktéž pasivní) investor bude při investování klást největší důraz na to, aby se vyhnul závažným chybám nebo ztrátám. Jeho druhým cílem bude zajistit si minimum starostí a trápení a vyhnout se nutnosti často se rozhodovat. Určujícím znakem odvážného (nebo taktéž aktivního, iniciativního nebo agresivního) investora bude jeho ochota vynaložit čas a pozornost výběru cenných papírů, které jsou solidní, ale zároveň atraktivnější než ostatní. Během mnoha desetiletí mohl odvážný investor tohoto zrna očekávat za svou obratnost a extra úsilí hodnotnou odměnu ve formě vyššího průměrného výnosu, než jaký vydělal pasivní investor. Máme určité pochyby, zda současné podmínky umožňují aktivním investorům získat za jejich dodatečné úsilí opravdu podstatnou kompenzaci. Avšak v příštím roce nebo v dalších letech může být situace zcela odlišná. Proto nepřestaneme věnovat pozornost možnostem iniciativního investování, neboť tyto v minulých obdobích existovaly, a mohou se tedy kdykoliv vrátit.

Již dlouho panuje názor, že umění úspěšného investování spočívá především ve výběru odvětví, která v budoucnu pravděpodobně porostou, a následně v určení těch nejnadějnějších společností z daného odvětví. Například chytří investoři – nebo jejich prozíraví poradci – by již dávno vytušili růstové možnosti počítačového průmyslu jako celku a zejména pak společnosti International Business Machines (IBM), podobně jako v případě dalších rostoucích odvětví nebo společností. Ale rozpoznat příležitost není tak jednoduché, jak to zpětně vždy vypadá. Abychom hned na počátku toto tvrzení ozřejmili, uvádíme odstavec z prvního vydání této knihy z roku 1949:

Takovým investorem může být například člověk, který nakupuje akcie leteckých společností, neboť se domnívá, že jejich budoucnost je mnohem zářivější než trend, který trh už nyní vykazuje. Pro tento typ investora bude hodnota knihy spočívat především spíše v poskytnutí varování před pastmi, které jsou v této oblíbené investiční technice skryty, než v nějaké pozitivní metodě, která mu pomůže na jeho cestě.9*

Zrovna v případě odvětví, o kterém jsme hovořili, se tyto pasti ukázaly jako obzvláště nebezpečné. Přirozeně bylo velice snadné předpovídat, že objem letecké dopravy v dalších letech velkolepě poroste. Akcie leteckých společností se vzhledem k této skutečnosti staly oblíbenou položkou v portfoliích investičních fondů. Ale i přes překotný nárůst tržeb – tempem, které předstihlo i růst počítačového průmyslu – se objevily faktory (technologické problémy a nadměrný nárůst kapacit), které zapříčinily kolísavé a místy katastrofální výsledky hospodaření. V roce 1970, přestože doprava vykázala nové rekordní objemy, znamenaly aerolinky pro své akcionáře ztrátu přibližně 200 milionů dolarů. (Aerolinky vykázaly negativní výsledky hospodaření také v letech 1945 a 1961.) V letech 1969 a 1970 opět poklesly kurzy akcií leteckých společností ve větším rozsahu, než v jakém poklesl celý trh. Z historických údajů lze dovodit, že i nejlépe placení odborníci z podílových fondů se zcela mýlili ohledně relativně krátkodobé budoucnosti tak významného a nijak obzvláště nesrozumitelného odvětví.

Na druhé straně, přestože investiční fondy ve akciích společnosti IBM měly značné investice a velké zisky, nebyly schopny z důvodů očividně vysoké ceny a nemožnosti být si jistý ohledně míry růstu kurzu investovat více než, řekněme, 3 % svých prostředků do zmíněné skvělé společnosti. Dopad této vynikající volby na jejich celkové výsledky proto nebyl z tohoto důvodu v žádném případě přesvědčivý. Navíc, velký počet – ne-li většina – investic fondů do jiných počítačových firem byla nerentabilní. Z těchto dvou obecných příkladů bychom pro naše čtenáře rádi vyvodili dvě ponaučení:

1.Evidentní perspektivy objemového růstu podniku ještě zdaleka nemusí znamenat odpovídající výnosy pro investora.

2.Ani profesionálové neznají spolehlivé postupy, jak vybírat nejslibnější společnosti v nejslibnějších odvětvích.

Autor knihy nepoužíval tohoto přístupu ve svém působení jako manažer fondu, proto tedy nemůže poskytnout ani odbornou radu, ani emocionální podporu těm, kteří by jej rádi vyzkoušeli.

O co se tedy v této knize vlastně snažíme? Naším hlavním cílem bude navést naše čtenáře tak, aby se dokázali vyhnout oblastem možných závažných chyb, a pokusit se vytvořit investiční strategie, se kterými bude čtenář spokojen, nebo, jak se říká, „v pohodě“. Skutečně totiž platí, že největším problémem investora – a také jeho největším nepřítelem – je pravděpodobně on sám. („Chyba nebude, milý investore, ve hvězdách – ani v našich akciích – ale v nás. …“) To se mnohokrát potvrdilo, zejména v posledních desetiletích, kdy se investice do kmenových akcií staly pro konzervativního investora víceméně nutností, což znamenalo, že je chtě nechtě vystaven veškerému vzrušení a všem pokušením, které akciový trh přináší. Doufáme, že pomocí argumentů, příkladů a nabádání se nám podaří pomoci čtenářům vybudovat si ten správný duševní a emocionální postoj ke svému investičnímu rozhodování. Ze zkušeností víme, že mnohem více peněz vydělají a udrží „obyčejní lidé“, kteří jsou pro investování dobře povahově vybavení, než ti, kteří jsou lépe vybaveni teoreticky, mají mnohem větší znalosti o financích, účetnictví a fungování akciového trhu, ale chybějí jim ty správné povahové rysy.

Dále doufáme, že se nám podaří vštípit čtenářům sklon k poměřování a kvantifikaci. Pro 99 akcií ze sta můžeme říci, že při určitém kurzu jsou dostatečně levné na to, aby stály za koupi, a při jiné ceně jsou tak drahé, že bychom je měli prodat. Neocenitelnou vlastností při investování je zvyk poměřovat cenu, kterou platíme, s hodnotou, která je nabízena. V našem článku, který vyšel před mnoha lety v jednom časopise pro ženy, jsme čtenářům doporučovali, aby nakupovali akcie stylem, jakým nakupují potraviny, nikoliv stylem, jakým nakupují parfémy. Skutečně úděsné ztráty v posledních několika letech (a také v mnoha podobných případech v minulosti) byly realizovány u těch akciových titulů, u kterých se investor jaksi zapomněl zeptat: „Kolik?“

V červnu 1970 by na otázku „kolik?“ mohla postačit krátká odpověď, magické číslo 9,40 % – výnos dosažitelný z nových emisí prvotřídních obligací podniků veřejných služeb. Tento výnos v současné době poklesl zhruba na 7,3 %, ale i toto číslo svádí k položení otázky: „Proč odpovídat jinak?“ Avšak existují i jiné možnosti odpovědí a ty je potřeba pečlivě zvážit. Kromě toho musíme znovu zopakovat, že jak my, tak i naši čtenáři musí být předem připraveni na možnost, že nastanou zcela jiné podmínky, řekněme v letech 1973 – 1977.

Proto zde představíme praktický plán či strategii pro investování do kmenových akcií, jehož část bude určena oběma třídám investorů a část bude ušita na míru skupině iniciativních, odvážných investorů. Jakkoliv podivné se to může zdát, je jedním z našich prvních a hlavních doporučení požadavek, aby se čtenář ve svých investicích omezil pouze na ty akcie, které se prodávají za ceny nepříliš vzdálené od hodnoty hmotných aktiv společnosti.10* Existují praktické i psychologické důvody, proč dáváme tak zdánlivě staromódní rady. Ze zkušeností víme, že i když existuje celá řada dobrých rostoucích společností, jejichž akcie se prodávají za několikanásobky hodnoty čistých aktiv, jsou investice do těchto akcií příliš závislé na rozmarech a fluktuacích akciového trhu. Naproti tomu investici do akcií, řekněme, podniků veřejných služeb za cenu odpovídající zhruba hodnotě čistých aktiv lze vždy považovat za vlastnický podíl ve zdravé a rozvíjející se společnosti, pořízenou za racionální cenu – bez ohledu na to, co o dané investici právě říká akciový trh. Tento konzervativní postoj generuje výsledky, které budou v konečném součtu lepší než výsledky vzrušujících dobrodružství do přitažlivých a nebezpečných oblastí očekávaného růstu.

Umění investování má jednu vlastnost, která není všeobecně potěšitelná. Úctyhodných, i když ne přímo úžasných výsledků může při investování dosáhnout i laický investor s minimem úsilí a schopností; avšak k vylepšení tohoto jednoduše dosažitelného standardu je potřeba mnoho píle a více než jen špetky inteligence a rozumu. Budete-li se pouze snažit ovlivnit svůj investiční plán pouze malou dávkou dodatečných znalostí a chytrosti, může se stát, že namísto realizace o něco lepších než normálních výnosů zjistíte, že jste na tom ve skutečnosti hůře.

Vzhledem k tomu, že kdokoliv – tím, že investuje do reprezentativního vzorku trhu – může realizovat průměrné tržní výnosy, zdá se „překonání průměrnosti“ poměrně jednoduchou záležitostí; avšak ve skutečnosti je procento chytrých investorů, kteří se o to neúspěšně snaží, překvapivě vysoké. Dokonce ani většina podílových fondů se svými zkušenými a kvalifikovanými zaměstnanci nepodávala v průběhu let tak dobré výsledky jako celkový trh. S tím jsou spojeny i publikované predikce vývoje akciových kurzů vydávané makléřskými domy – existují totiž přesvědčivé důkazy, že jejich vypočtené předpovědi byly dokonce o něco méně spolehlivé než prosté házení mincí.

Při psaní knihy jsme se snažili mít tuto základní past investování stále na paměti. Zdůraznili jsme klady jednoduchého portfolia taktiky, tj. investice do kvalitních obligací plus diverzifikované portfolio hlavních akciových titulů, kterou může investor vykonávat pouze s minimální pomocí investičních poradců. Dobrodružné výlety za hranice tohoto bezpečného a zdravého teritoria byly prezentovány jako výpravy plné náročných obtíží, a to zejména v oblasti temperamentu. Dříve, než se investor pustí do takového rizika, měl by si být sebou a svými poradci absolutně jistý – zejména v otázce jejich jasného chápání rozdílů mezi investicí a spekulací a mezi tržní cenou a fundamentální hodnotou pořizované akcie.

Cílevědomý přístup k investování, pevně spjatý se zásadou bezpečnostního polštáře, je schopen odměnit své následovatele slušnými výnosy. Avšak rozhodnutí pustit se raději za těmito požitky než jen oddaně čekat na nižší, ale mnohem jistější ovoce opatrného (defenzivního) investování by nemělo být učiněno bez hluboké sebeanalýzy.

Jedna retrospektivní úvaha na závěr. Když se v červnu 1914 ocitl autor ještě jako mladík poprvé na Wall Street, nikdo tehdy neměl ani zdání o tom, co přinese druhá polovina století. (Akciový trh tenkrát neměl sebemenší podezření, že se za dva měsíce rozhoří světový konflikt a dojde k uzavření newyorské burzy.) Nyní, v roce 1972, žijeme v nejbohatší a nejmocnější zemi na světě. I přesto nás však sužuje celá řada různých problémů a budoucnost nás více než důvěrou naplňuje obavami. Nicméně, omezíme-li naši pozornost na americkou investiční historii, lze se za 57 let fungování investic dobrat k relativně povzbuzujícím závěrům. Přes všechny rány osudu a neštěstí, které čím méně byly předvídatelné, tím větší silou dopadaly, nikdy nepřestalo platit, že zdravé investiční zásady vedly obecně ke zdravým investičním výsledkům. Musíme naše budoucí činy založit na předpokladu, že tomu tak bude i nadále.

Poznámka čtenáři: Tato kniha se nezabývá celkovým pohledem na finanční strategie střadatelů a investorů; věnuje se pouze té části jejich prostředků, kterou jsou připraveni investovat do veřejně obchodovatelných (likvidních) cenných papírů, to znamená obligací a akcií.

Z tohoto důvodu se nezabýváme tak důležitými nástroji, jako jsou spořicí a termínované vklady, úložky do spořicích a úvěrových družstev, životní pojištění, renty, hypotéky na nemovitosti a vlastnictví tzv. ekvit. Čtenář by si měl být vědom toho, že kdykoliv se v textu objeví slovo „nyní“ nebo jiné synonymum, vztahuje se to na období přelomu let 1971 a 1972.

1* George Santayana (1863 – 1952), španělský filozof, esejista, básník a spisovatel. Studoval a žil ve Spojených státech. Je nejznámější patrně svým výrokem, který zde Graham zmiňuje. Více na http://en.wikipedia.org/wiki/Santayana (poznámka překladatele).

2* John J. Raskob (1879 – 1950) byl ředitelem chemického gigantu společnosti Du Pont a předsedou finančního výboru společnosti General Motors. Působil taky jako národní předseda Demokratické strany a stál za výstavbou Empire State Building. Výpočty provedené profesorem financí Jeremym Siegelem ukázaly, že Raskobova investiční strategie by za dvacet let vygenerovala jmění v hodnotě 9 000 dolarů, ale to by bylo téměř zcela znehodnoceno inflací. Nejlepší pojednání o názorech Raskoba na dlouhodobé investice do akcií lze nalézt v článcích finančního poradce Williama Bernsteina na www.efficientfrontier.com/ef/197/raskob.htm.

3* Index Dow Jones Industrial (v originále Dow Jones Industrial Average, kde anglické slovo average je synonymem pro v češtině používaný pojem „index“) je nejznámější index pohybů cen a výnosů amerických akcií. Je založen na 30 vedoucích amerických průmyslových společnostech a lidově se nazývá Dow nebo DJIA. Patří do skupiny Dow Jones indexů, mezi které patří i indexy Dow Jones Transportation (DJTA) a Dow Jones Utilities (DJUA). Indexy počítá společnost Dow Jones & Co (poznámka překladatele).

4*Dollar-cost averaging (v Británii pound-cost averaging), tj. průměrování pomocí pevné dolarové částky, je princip investování do akcií, kdy investor nakupuje pravidelně, ale vždy za stejnou sumu peněz. Je-li trh příliš nahoře, koupí za stanovenou částku méně cenných papírů, tzn. nekoupí tolik „drahých“ akcií, je-li naopak trh dole, investor nakoupí za předem definovanou částku větší množství „levnějších“ akcií (poznámka překladatele).

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Inteligentní investor.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.