Tato kniha obsahuje výsledky rešerší a myšlenky autorky, není zamýšlena jako náhrada konzultace se specialistou zdravotní péče. Před jakoukoli úpravou jídelníčku nebo užíváním potravinových doplňků se poraďte se svým lékařem nebo jiným specialistou zdravotní péče. Nakladatel a autorka odmítají zodpovědnost za jakékoli nepříznivé účinky přímo či nepřímo vzniklé na základě informací obsažených v této knize.

Melissa Hartwigová

SVOBODA V JÍDLE JEDNOU PROVŽDY

Jak se zbavit špatných návyků, pocitů viny a úzkostí spojených s jídlem

Copyright © 2016 Thirty & Co, LLC

All rights reserved.

Podle anglického originálu Food Freedom Forever: Letting Go of Bad Habits, Guilt, and Anxiety Around Food vydalo v edici Fit & Food nakladatelství Jan Melvil Publishing v Brně roku 2017. Žádná část této knihy nesmí být nijak použita či reprodukována bez písemného svolení, s výjimkou případů krátkých citací jako součásti kritických článků a recenzí.

Překlad Libuše Mohelská

Odpovědná redaktorka Vendula Kůrková

Redakční spolupráce Vít Šebor, Michaela Němcová

Šéfredaktor Marek Vlha

Sazba a grafická úprava Petr Klíma, David Dvořák

Obálka Pavel Junk

Fotografie na zadní straně obálky Marie Carmel

Jazyková korektura Vilém Kmuníček

Ekniha Roman Kříž

Jan Melvil Publishing, s. r. o.

Melvil.cz | Mít vše hotovo.cz

[Ohodnoťte knihu prosím zde: www.melvil.cz/kniha-svoboda-v-jidle-jednou-provzdy]

[Pochvaly pište na libisemi@melvil.cz]

[Errata hlaste na melvil.cz/erratum]

Sdílejte s hashtagem #svobodavjidle

© Jan Melvil Publishing, 2017

ISBN 978-80-7555-034-7

Pro Atticuse

PODĚKOVÁNÍ

Mám tady dlouhý seznam, ale nikdy nevíte, jestli tam taky nebudete, tak si ho určitě přečtěte celý.

Nejdřív je tu Justin Schwartz, můj redaktor v nakladatelství Houghton Mifflin Harcourt: jedno velké DĚKUJU. Po třech knihách s absurdním termínem odevzdání (kdo za tohle může?) tě oceňuju víc a víc. Nejen že máš mimořádný talent, ale navíc jsi upřímně nadšený, když se ti líbí něco, co jsem napsala – nejsem si jistá, jestli tušíš, kolik to pro mě při psaní knihy znamenalo. Nechtěla bych na své straně ringu v téhle roli nikoho jiného.

Další díky si zaslouží Bruce Nichols, Ellen Archerová, Marina Padakisová, Claire Safranová, Rebecca Lissová, Adriana Rizzová, Brad Thomas Parsons, Jessica Gilová a celý tým Houghton Mifflin Harcourt. Děkuju za důvěru, kterou jste dali mně, programu Whole30 i mému snu o svobodě v jídle. Je pro mě velká čest psát právě pro HMH a jsem na to neuvěřitelně pyšná.

Andreo Magyarová a Trish Bunnettová z nakladatelství Penguin Canada, užívala jsem si každou vteřinu spolupráce s vámi. Díky za vaše nadšení, rady a povzbuzování a za důvěru, se kterou jste se do tohoto projektu pustily. Zavolejte Markovi, protože teď bych si dala ty koblihy.

Christy Fletcherová tady celou dobu byla pro mě. Scházejí mi slova, když chci vyjádřit, jak moc jsem ti vděčná. Všechny ty noční telefonáty, uklidnění, když jsem to nejvíc potřebovala, ta těžká rozhodnutí, s kterými jsi mi pomohla... jsi moje gladiátorka v moderních teniskách na klínu. Chtělo by se mi na závěr napsat „pusu“, ale takové věci si ty i já vždycky dvakrát rozmyslíme.

Grainne Foxová, Melisso Chinchillová, Erin McFaddenová, Hillary Blacková, Sylvie Greenbergová a všichni v týmu Fletcher and Company, děkuji, že jste mi pomohli přivést tenhle projekt na svět. Mám velké štěstí, že mi záda kryjí lidé tak silní a zapálení pro věc jako vy.

Leslie Goldmanová, jsi bez nadsázky nejlepší a já jsem strašně ráda, že jsem přejela prstem doprava. (Vidíš to? Sem jsem chtěla dát vykřičník, ALE NEDÁM.) Tvoje postřehy, vtip, nápady i červená tužka byly vynikající, nedocenitelné a zřejmě jen díky nim jsem stihla termín. Příště na měsíc odjedeme a budeme pracovat v Mexiku, v cabaně na břehu oceánu. Děti to zvládnou.

Své rodině děkuju za důvěru, kterou mi dává. Díky, že na Facebooku sdílíte, kdykoli se objevím v médiích. Díky, že píšete esemesky, ale nevoláte. Díky za povzbudivé pohlednice, mami, za ten nejlepší grilovaný steak, Dougu, za to, že jsi tak skvělá posluchačka, Susan, za tu spoustu bláznivých a přitom geniálních nápadů k Whole30, tati, za to, že jsi vždycky na mojí straně, Kelly (i když to komplikuju), za to, že jíš anglické muffiny, Ryane, takže si na návštěvě můžu jeden dát. Všechny vás mám moc a moc ráda, i když si nikdy neposlechnu vaše vzkazy v hlasové schránce.

Mým #bossbabes: Jane, Jen, Missy a Tess, váš vliv, vaše energie a láska ve mně vzbuzují chuť nakreslit sem srdíčkový smajlík. Díky tomu, že vás mám, jsem silnější, šťastnější a mnohem, mnohem větší frajerka. Michaeli, to, jak ti to sekne, mě vlastně inspirovalo k téhle knize. Miluju tě skoro tak moc jako ty mě. Mel, Diano, Julie, Steph, Stephanie a Michelle, díky, že kontrolujete, jestli jsem se nezbláznila, a taky za všechno, čím tak štědře přispíváte komunitě Whole30. Ann, bez tebe bych nepřežila, díky bohu, že jsi taková super ženská, protože jsem tě fakt potřebovala. Děkuji taky všem svým přátelům, kteří mě podporovali, povzbuzovali, upláceli a donutili mě se během procesu psaní aspoň občas převléct z jógových legín.

Moje nejlepší kamarádka Jenn je a vždycky bude jediný člověk, kterému dovolím projevovat mi tolik tvrdé lásky. Je to pro moje dobro. Miluju tě.

Musím poděkovat svému talentovanému, nadšenému, tvořivému a pilnému týmu Whole30: Shanno Kellerová, Kristen Crandallová, Jen Kendallová, Karyn Scottová, Tome Denhame, Renee Leeová a všichni moderátoři fóra Whole30, jste srdcem a duší naší komunity a já mám vážně štěstí, že vás mám. Díky, že máte tenhle program a lidi v něm stejně rádi jako já a že téhle komunitě dáváte tolik ze sebe. V listopadu si udělejte volno.

Dallasi, díky, že jsi se mnou tenhle program vytvořil. Komunita Whole30 (i já sama) ti nepřestane být vděčná za tvůj vklad.

Mario Bartonová, nejsem si jistá, jestli si někdy uvědomíš, kolik z tebe se do téhle knihy dostalo. Děkuju, že jsi ke mně byla tak otevřená a inspirovala mě, abych do tohoto projektu vložila ještě víc ze svého srdce.

A konečně to nejdůležitější poděkování, pro mou komunitu kolem Whole30: Tahle kniha je pro vás. To pro vás jsem ji psala. A to, co mi vracíte ve svých příbězích, komentářích, fotkách, vzkazech nebo tím, že mě uprostřed letiště zastavíte, abyste mě objali, to je nejvíc. Mám obrovskou radost z toho, co společně vytváříme, a doufám, že vám tahle kniha poskytne všechno, co chcete, a ještě 27 procent navíc.

POZNÁMKA AUTORKY

Jestli nějaký zákusek zbožňuju, je to cupcake.

Koláče jsou fajn. Zmrzlinu úplně nemusím. Dort ve mně nějak nevzbuzuje to správné nadšení a cheesecake je vlhký a rozměklý a vždycky mám dojem, že trochu mokvá (ble). Ne, moje oblíbená pochoutka, když mě honí mlsná, je velmi konkrétně právě cupcake. Zásadní je poměr těsta a krému: nutná je velkorysá vrstva hutného krému, který vrže mezi zuby a je tak sladký, že to až bolí. Velkorysá vrstva se měří na centimetry.

Možná bych měla rovnou říct: „Zbožňuju krémy.“

O svých narozeninách si pokaždé dávám cupcake (nebo dva). Je to tradice celá léta, vlastně co si pamatuju. Letos jsem v tu nádhernou pozdně zimní sobotu vyrazila na motorce do své nejoblíbenější cukrárny s úmyslem vzít si něco (možná dvakrát něco) s sebou domů. Přijela jsem tam, prakticky vletěla dovnitř a zahleděla se na ten obrovský výběr příchutí, různá těsta, různé krémy a… hm. Stála jsem tam, prohlížela sladkou a ještě sladší nabídku, ze které jsem chtěla vybrat oblíbený hříšný zákusek na oslavu svého oblíbeného dne, ale když jsem se nad tím opravdu zamyslela, jednoduše jsem neměla chuť.

Tak jsem jela domů.

Ukázalo se, že moje narozeniny byly stejně úžasné jako vždycky. Slavila jsem se stejnou vervou. Necítila jsem se ochuzená, bylo to přece moje rozhodnutí. Věděla jsem, že když budu chtít cupcake den po narozeninách, nebo den nato, případně každý den v nadcházejícím týdnu, prostě si ho dám. Protože jsem dospělá, mám peníze, motorku a svobodnou vůli.

To je svoboda v jídle.

Ne ty chvíle, kdy jsem mobilizovala každou částečku vůle, jen abych si na svoje narozeniny odepřela cupcake. To se nestalo. Ani ta chvíle, kdy jsem se otočila na podpatku, jen abych dokázala, jak jsem „silná“, nebo proto, že jsem se děsila kalorií útočících na můj pas. Nic z toho se nestalo. Ani ty chvíle, kdy jsem později večer podnikla nájezd na spížku, protože mám přece narozeniny a zasloužím si něco dobrého. Ani to se nestalo.

Svoboda v jídle přišla ve chvíli, kdy jsem si nechala čas a položila si otázku, co opravdu chci, a pak se vědomě, promyšleně rozhodla. Nezviklaly mě falešné přísliby sladkého, slaného a tučného, nestala jsem se rukojmím tradice narozeninových cupcaků ani otrokem cukrového démona, který se rozeřval v okamžiku, kdy jsem si řekla, že o narozeninách si můžu dopřát něco dobrého. Jednoduše jsem se zamyslela, spokojeně si vybrala a život šel dál. Tečka.

Svoboda v jídle znamená uvědomit si, že můžu mít, cokoli chci a kdykoli chci… a v daném okamžiku jednoduše vyhodnotit, jestli to opravdu chci.

Střih o několik týdnů dál. Blíží se Velikonoce. Kdo mě sleduje na sociálních sítích, ví, že chovám vášnivou lásku k jídlu podobným průmyslovým výrobkům, kterým se říká plněná čokoládová vajíčka. Bez nadsázky je MILUJU. Nejsou „výjimečná“, protože je seženete v každých potravinách nebo supermarketu, ale pro mě je to výjimečná pochoutka. Když jsme byly malé, chystala máma mně a sestře báječné košíčky s velikonoční nadílkou. Přetékaly tradičními dárky: žužu kuřátka, nové ponožky, želé bonbonky, zubní nit (kvůli těm želé bonbonkům) – a úplně dole se ukrývalo jedno nádherné plněné čokoládové vajíčko. Sladkosti u nás doma nebyly samozřejmé, patřily jen k velmi zvláštním příležitostem, takže tohle vajíčko bylo mým nejvzácnějším majetkem. Vždycky jsem si ho schovala až úplně nakonec a uždibovala po maličkých kouscích, aby mi vydrželo co nejdéle.

Máma mi dodneška každý rok před Velikonocemi posílá balíček se třemi plněnými vajíčky. Až mám skoro chuť dát na Facebook samolepku se srdíčkem. Skoro.1

Letos jsem se – v ničím výjimečný čtvrtek, v půl třetí odpoledne – rozhodla, že si jedno dám. Rozbalila jsem si ho, usadila se na gauči, spokojeně si povzdychla a vychutnala si každičké sousto. To vajíčko mi vydrželo dobrých dvacet minut a pak jsem mámě poslala esemesku s poděkováním. („Já věděla, že ho slupneš ještě do Velikonoc!“ zněla odpověď.) Je to ta nejmíň zdravá věc, co za celý rok sním, ale v ten moment mi to na sto procent stálo za to. A nepotřebovala jsem velikonoční neděli, abych se znovu vrátila do chvil šťastného dětství.

Dala jsem si jen jedno, protože další jsem nechtěla. Když tohle píšu, zbylá vajíčka mám vlastně pořád na lince – ne proto, že bych si pěstovala odhodlání nebo si dokazovala, jak silnou mám vůli. Jen jsem byla líná přesunout je do spíže.

Lidi, kdybych chtěla ještě jedno, prostě si ho dám.

I to je svoboda v jídle: Vědomí, že sníst něco, co mi přinese spokojenost, samo o sobě vytváří zvláštní příležitost, a že „protože je to tak dobré“ je dostatečný důvod dopřát si. To já rozhoduju, co za to stojí, co je výjimečné, co je lahodné. Dělám to rozhodnutí vždycky v daném okamžiku. Můžu si říkat, že si chci něco dát, a pak se rozhodnout, že vlastně chuť nemám. Můžu si jednou kousnout a zbytek nechat být. Můžu sáhnout po jednom kousku a nakonec si dát dva. Můžu se hýčkat tři dny za sebou a pak si celý týden žádnou pochoutku nedat.

Rozhoduju já.

Můžete si to zařídit stejně, a to s jakýmkoli jídlem, o kterém se rozhodnete, že za to stojí, je pro vás výjimečné a lahodí nejen vašim ústům, ale i duši. Znamená to i netrestat se poté, co si takovou dobrotu dopřejete, necítit za své požitkářství vinu ani stud a nepustit otěže, jakmile mozek zaregistruje první vjem sladké, slané či tučné odměny. Znamená to cítit důvěru ve svá rozhodnutí, spokojenost se svým výběrem a kontrolu nad svým zdravím a štěstím. Pak můžete všechnu tu energii, kterou jste vydávali na přemýšlení o jídle, napřít do mnohem produktivnějších věcí. Třeba do toho, jak letos oslavíte svoje narozeniny: letos, v prvním roce na cestě ke svobodě v jídle.

Tento životní styl je jednou provždy.

Můžete si ho zařídit. Ukážu vám jak.

Vítejte ve svobodě v jídle.

– MELISSA HARTWIGOVÁ

28. března 2016

PŘEDMLUVA

Pokud vás sem přivedl program Whole30, jste na správném místě. Samotné spojení „svoboda v jídle“ pochází z vašich referencí po Whole30, ve kterých jste hlásili, jak jste spokojení, sebejistí a po dlouhé době máte kontrolu nad tím, co jíte. Říkali jste, že takhle chutná svoboda: svoboda dát si sušenku, aniž si to budete vyčítat, svoboda užít si dovolenou a neordinovat si po návratu hladovku, svoboda odmítnout něco, co nad vámi mívalo moc, ale už nemá. Tuhle knihu jsem napsala pro vás.

Kvůli všem těm chvílím, kdy jste se cítili frustrovaní hledáním rovnováhy po Whole30. Kvůli všem těm chvílím, kdy – jak jste mi svěřovali – jste uklouzli a nedařilo se vám znovu najít půdu pod nohama. Kvůli všem těm chvílím, kdy jste mě žádali o pomoc. Tahle kniha, shrnující všechny způsoby, jimiž svou komunitu chci podpořit na osobní cestě k celoživotní svobodě v jídle, je pro vás.

Jestli jste o programu Whole30 nikdy neslyšeli, jste také na správném místě, jen vám musím rychle objasnit, o co jde, abyste byli v obraze. Whole30 je třicetidenní „restart“ jídelníčku s cílem změnit své návyky a zlepšit si zdraví i vztah k jídlu. Je to zcela výjimečný výživový program, je to antidieta, která nevyžaduje omezování kalorického příjmu, žádné pilulky, prášky ani koktejly, žádné vážení, měření ani zapisování jídel. Vznikl v roce 2009 a ukázal se jako mimořádně účinný stravovací protokol. Změnil život milionům lidí, kteří jím prošli.

Není ale pro každého.

Vyžaduje konzumaci živočišných bílkovin, alespoň v nějaké podobě. Pravidla jsou přísná. Je potřeba hodně plánovat a připravovat se. Na 30 dní vyloučíte ze stravy řadu jídel, která nejspíš máte rádi – včetně těch, o nichž vám tvrdili, že jsou zdravá. S tvrdou láskou, kterou jsme ve Whole30 proslavili, vám sice říkáme, že to není těžké, ale ve spoustě ohledů to hodně těžké je.

Whole30 ale není vstupenkou ke svobodě v jídle.

Téhle sebejistoty, tohoto rovnovážného bodu, pocitu, že máte po dlouhé době jídlo skutečně pod kontrolou, může dosáhnout každý. Přesně vám vysvětlím, jak na to, i když se do Whole30 nikdy nepustíte.2 Chci, abyste se cítili stejně vítaní jako účastníci Whole30, abyste na své cestě ke svobodě v jídle cítili stejnou podporu. Věnovala jsem celou kapitolu tipům, které vám pomohou vytvořit si dokonalý restart na míru vašim cílům a konkrétním stravovacím preferencím. Využijte je při změně svého zdraví, návyků a vztahu k jídlu. S pomocí nástrojů, které nabízím, pak můžete dosáhnout vlastní svobody v jídle a udržet si ji.

Ať už si to uvědomujete, nebo ne, na tohle jste čekali celý život. A já jsem moc ráda, že jste tady.

ČÁST 1

VÍTEJTE VE SVOBODĚ V JÍDLE

KAPITOLA 1

PLÁN PRO SVOBODU V JÍDLE

O „svobodě v jídle“ má každý z nás trochu jinou představu. Možná si představujete svobodu jíst cokoli chcete bez negativních důsledků pro zdraví nebo obvod pasu. (V tom případě hodně štěstí.) Možná to pro vás znamená vzdát se obsesivního počítání kalorií, omezování v jídle a osobní váhy. (Teď se někam dostáváme.) Sama bych odpověděla, že to znamená cítit, že máte jídlo pod kontrolou, ne že ono ovládá vás. Znamená to dopřát si, když se rozhodnete, že to stojí za to, vychutnat si lahůdku bez pocitu viny nebo studu a pak se vrátit ke svým pravidelným zdravým návykům. To je opravdová svoboda v jídle.

Ale dosáhnout jí je těžké. Udržet si ji je ještě těžší. A nastolit udržitelnou rovnováhu, ve které zvládnete fungovat po zbytek života, to je odjakživa jednorožec dietního průmyslu – je úžasné v něj věřit, ale získat se nedá.

Až doteď.

I když teď třeba cítíte, že svoje stravování naprosto nemáte pod kontrolou, ukážu vám, jak přesně objevit svou vlastní svobodu v jídle. Nasměruju vás na cestu, po které se zvládnete navigovat sami a kde budete cítit, že máte věci ve svých rukou, budete spokojení a budete vypadat a cítit se nejlíp, jak to jde. Ta cesta nevyžaduje trýznění se myšlenkami na jídlo, počítání kalorií ani hladovění. Naučím vás, jak si pěstovat zdravý vztah k jídlu po zbytek života. V žádném okamžiku nebudete nuceni jíst dokonale – porovnávání s jakoukoli definicí dokonalosti jde přímo proti myšlence „svobody v jídle“.

Celý plán má tři jednoduché kroky: projít restartem, najít rovnováhu a zotavit se z uklouznutí. Je navržen jako cyklus, každý krok připravuje ten následující a společně vás vybaví prostředky pro vytvoření vlastního dokonalého stravovacího plánu. Takového, se kterým budete spokojení, bude vám připadat udržitelný a poskytovat zdravotní přínosy, které hledáte. Vypadá to takhle:

TŘI KROKY KE SVOBODĚ V JÍDLE

KROK 1: Restartujte své zdraví, návyky a vztah k jídlu.

KROK 2: Užívejte si svobodu v jídle.

KROK 3: Poznejte, kdy vám to začíná ujíždět.

Opakujte podle potřeby.

No ano. To je celé. (Říkala jsem vám, že je to jednoduché.) Je to neustále se vylepšující cyklus: získat kontrolu → posílit nové zdravé návyky a najít rovnováhu → ztratit kontrolu → znovu získat kontrolu.

Ano, řekla jsem „ztratit kontrolu“.

Jedním z důvodů, proč většina diet ve skutečnosti dlouhodobě nefunguje, je příslib, že jakmile s programem skončíte, mávnutím kouzelného proutku bude všechno jinak. Už žádné chutě, nezdravé návyky, žádné diety. Už nikdy.

To je neuvěřitelně nerealistická představa.

Žádný krátkodobý zásah do stravování – ani Whole30 – nemá moc úplně a natrvalo přepsat desítky let ne právě hvězdných jídelních návyků a dysfunkčního vztahu k jídlu. A i kdyby takovou moc měl, zahrneme-li do propočtů stres, nevyhnutelně se chutě, zlozvyky a utěšování se jídlem vrátí v obnovené síle.

Takže ano, součástí cesty ke svobodě v jídle je, že se vám věci vymknou z rukou. Bezpochyby k tomu totiž dojde a já chci, abyste byli připravení. Cesta, na kterou se vydáváte, není rovná, ale točí se v kruhu průběžného zlepšování. Budete si po ní zpříma vykračovat a pak zakopnete. Budete mít kontrolu, pak sklouznete do starých kolejí. Zažijete týdny rovnováhy, o kterou se nebudete muset zvlášť snažit, a pak (překvapení!) týdenní cukrový festival.

To je úplně v pořádku.

Na rozdíl od všech těch případů, kdy jste drželi dietu a selhali, totiž tentokrát nejde o selhání: je to jen součást procesu. Tentokrát budete šlápnutí vedle vnímat jako cennou a poučnou zkušenost. Tentokrát budete mít plán, jak se vrátit. A díky tomu si nebudete nic vyčítat – jednoduše přijmete, kam jste se dostali, znovu spustíte restart a převezmete otěže.

Nejlepší na tom je, že po každém průchodu cyklem (restart, dosažení svobody v jídle, začátek ujíždění, nový restart) bude čas strávený mimo zdravou cestu kratší a doba, po kterou si udržíte kontrolu a budete si užívat výhod svobody v jídle, se naopak prodlouží. Až nakonec v ideálním případě nebudete žádný restart potřebovat a každý den prožijete v souladu se svobodou v jídle, jak ji sami definujete.

Sama se touto strategií svobody v jídle, podporovanou pravidelnými restarty v podobě Whole30, úspěšně řídím už víc než sedm let. Pokud mě svátky, dovolená nebo stresující období vyřadí ze hry zdravého stravování na příliš dlouho, zkrátka uznám, že moje návyky sklouzávají k zlozvykům, a vrátím se k Whole30, které jsem si vybrala jako svůj restart. Už nezažívám pocity viny, když si dám něco méně zdravého, a už se nebičuju za svoje „prohřešky“. I když uklouznu nebo se od plánu cíleně odchýlím, nikdy se nevzdálím příliš, nerovnovážná období bývají krátká a na restart mi stačí jen pár dní. Po zbytek roku jsem v dokonalé rovnováze, užívám si, když to za to stojí (a pak si vychutnám každé sousto), ale pořád se cítím sebejistě, zdravě a u kormidla.

Ano, nepřestala jsem jíst hranolky. Ani mámin ořechový koláč s kousky čokolády. A ano, ani plněná čokoládová vajíčka – jakkoli se o nich nedá mluvit jako o jídle – protože mi připomínají domov, a protože když si jedno dám, cítím se šťastná. Všechna tato jídla patří do mého vlastního plánu svobody v jídle a přišla jsem na způsob, jak je začlenit do svého života tak, aby to bylo zdravé i uspokojující a aby mi to nebránilo v plnění zdravotních a sportovních cílů. Sečteno a podtrženo:

Svoboda v jídle nevyžaduje, abyste se pořád stravovali bez chybičky.

Vlastně je to právě naopak. Svoboda v jídle zahrnuje pochopení, že nebudete vždycky jíst dokonale, že ve víru večírku někdy nebudete volit racionálně, že na dovolené v Itálii si pořádně dopřejete a že o Vánocích slevíte ze svého zdravého stravovacího stylu. Možná vůbec poprvé v historii se v nějaké „dietě“ s něčím podobným přímo počítá. Což znamená, že se upisujete k plánu, který dává smysl, protože se nebojí naplno říct, co už víte:

Nebudete si vždycky vybírat podle toho, co je zdravé. Vaše zdravé návyky někdy povolí. V určitém bodě opět zjistíte, že nemáte jídlo úplně pod kontrolou. Pojďme tedy pracovat s tímto vědomím, ne proti němu.

Není to tak lepší?

Vaše cesta za svobodou v jídle

Pojďme se na principy plánu pro svobodu v jídle podívat podrobněji.

Nabídnu vám několik variant restartu – krátkodobého stravovacího plánu, který zafunguje jako katalyzátor a podpora nových, zdravých návyků. Restart vám přesně ukáže, jak jídlo ovlivňuje právě vaše tělo a duši, změní váš vztah k jídlu a pomůže vám nastavit novou normu, kterou budete bez námahy dodržovat. Pro někoho bude takovým restartem Whole30, pro jiné program na míru jejich konkrétním potřebám, zdravotnímu stavu nebo stravovacím preferencím.

Předvedu vám strategie na zvládání pokušení, uvědomování si návyků a zachycení podnětů, které u vás spouštějí situace typu „snědl jsem celý pytlík chipsů“, v samém zárodku. Naučíte se o jídle mluvit novým jazykem, který neoperuje s vinou a studem, a zbavíte to, co jíte, morálního aspektu („Tohle je dobré, ale když to sním, jsem špatná“). Navíc načrtnu pět důvodů, proč pravděpodobně sklouznete zpět ke starým nezdravým návykům, a vybavím vás plánem, jak řešit zvláštní příležitosti, společenské tlaky a stres.

V nejdůležitější části vám řeknu, jak se elegantně dostat zpět, když uklouznete, a znovu spustit restart, takže budete dál s pocitem kontroly směřovat ke svým zdravotním cílům.

Celou jednu část věnuji i tomu, jak o novém, zdravém životním stylu mluvit s přáteli a rodinou, protože změna obsahu vašeho talíře často změní i vztahy s okolím (a ne vždycky k lepšímu).

VÁŠ NOVÝ STRAVOVACÍ STYL

Hodlám vám to vtloukat do hlavy znovu a znovu: Svoboda v jídle není dieta, je to přeučení se. Uděláte si vlastní výzkum, závěry z něj uplatníte v praxi a každý den za sebe budete zodpovídat. Na rozdíl od jiných dietních rychlokurzů si materiál skutečně osvojíte a udržíte si ho v těle na zbytek života. Kdyby svoboda v jídle měla Twitter, její profil by měl popis: „@SvobodavJídleNavždycky: Naučím vás získat kontrolu nad tím, co jíte. Ne: Počítání kalorií, odříkání, zmrzlina jako terapie. Ano: Zdraví, spokojenost, trvalá udržitelnost. A občas i zmrzlina.“ Asi vám nicméně neunikne, že někdy o svobodě v jídle mluvím jako o „dietě“. V takových případech tohle slovo zkrátka používám jako synonymum pro „váš nový stravovací styl“. Jakmile plán svobody v jídle vezmete za svůj, „dieta“ ve skutečnosti dostane úplně nový význam. Význam, který ve vás nebude vzbuzovat úzkost, podráždění ani hlad.

Až dočtete na poslední stránku, budete mít podrobnou mapu k vytvoření krátkodobého jídelníčku, který bude maximálně účinný, pomůže vám odhalit dokonalý dlouhodobý styl stravování na míru vašim potřebám, najít rovnováhu ve vaší konkrétní situaci a udržet si kontrolu ve světě plném stresu a pokušení. Zní to až příliš dobře? Ručím za to, že je to tak. Tady se ale tahle kniha liší od všech ostatních dietních příruček, které jste kdy četli. Od těch, které nešetří slovy jako „bez námahy“ a „rychle“ a přísahají, že všechno to nežádoucí (chutě na sladké, kila navíc, špatné návyky) zmizí jako mávnutím proutku. Od těch, které slibují, že si stačí koupit tu správnou knihu, vyzkoušet ten správný program, najít správného odborníka, a pak už je to pohoda.

Vy i já víme, že to není pravda.

Prozradím vám tajemství, i když ne zas tak tajné: Nejsou žádné zkratky. Rychlá řešení neexistují. Není žádná dieta Jak být za 7 dní hubenější než všechny kamarádky, která by se magicky přetavila v opravdu zdravé návyky na celý život. Což mě přivádí k prvnímu projevu tvrdé lásky v této knize.

Bude to těžké.

Budete mít pocit, že vám rozhodování kolem jídla bere příliš času, energie i emoční kapacity.

Bere. Je to dočasné.

Budete se ptát, jestli budete muset svému talíři věnovat tolik pozornosti až do konce života.

Nebudete. Časem to bude jednodušší.

Budete mít obavy, jestli si skvělé výsledky z restartu udržíte i po návratu do normálního života.

Jde to. Najdete rovnováhu.

Budete nervózní, že rodina a přátelé možná nepochopí, že teď máte k jídlu opravdu jiný vztah.

Možná ne. Pomůžu vám s tím.

Takže ano, chce to úsilí, jako všechny dobré věci. A jako všechny dobré věci to chce i čas. Další zrnko tvrdé lásky:

Nebude to přes noc.

Ani za měsíc. A možná ani za rok. Objevování svobody v jídle je celoživotní závazek k sebeuvědomování a k cílenému vyhodnocování. Jedním třicetidenním restartem nemůžete nadobro vymazat desítky let špatných návyků a emočních vztahů k jídlu. Spoustu měsíců na téhle cestě půjdete tři kroky dopředu a dva zpátky. Důležité je uvědomit si, že jste pořád o krok dál než před tím, a uznat, že i jediný krok je pokrok.

CYKLUS SVOBODY V JÍDLE

Tady je jeden příklad onoho cyklu ze života: Vaším cílem je zkrotit cukrového démona (který chrlí oheň v podobě nezvladatelných chutí), tak si vyberete restart pro boj s chutěmi. Věnujete 30 dní přenastavení zdraví, správných návyků a vztahu k jídlu a na konci období opětovného zavádění se cítíte sebejistí a máte věci ve svých rukou. Cukrového démona jste v jeho jeskyni ukolébali ke spánku. Pak vyrazíte na dovolenou. Když se vracíte domů, vaše energie je na nule, břicho máte nafouklé a cukrový démon řádí jako kulový blesk. Po návratu si tedy přiznáte, že vaše zdravé návyky jsou ve vážném ohrožení, a naordinujete si nový restart s cílem získat zpět ztracenou energii a kontrolu a zklidnit břicho. Zapíšete si do paměti získaná poučení („Víno a sladké je ďábelská kombinace“; „I na dovolené je dobré, když se o jídle rozhoduju vědomě“; „V životě je mi mnohem líp bez chleba, a to i na Bahamách“) a pokračujete ve svobodě v jídle. Já tady nevidím žádné selhání, vy ano?

Jak vám ale budu pořád opakovat, tento plán je jiný než všechny diety, které jste vyzkoušeli. Neprojdete jím jednou a nestanete se „absolventy“ netušícími, co bude dál. Nemá žádný „začátek“ ani „konec“. Jeho tři kroky představují stále se vyvíjející cyklus. Provedete restart, najdete rovnováhu, zažijete, co to znamená vychýlit se z ní, a znovu restart… ale i když se budete vracet k restartu, kdykoli to budete potřebovat, rozdíl je v tom, že vrátit se na začátek tady není ukazatel selhání – je to zkrátka součást procesu (a pokroku).

Každé opakování tohoto cyklu vám přinese ještě lepší sebeuvědomění, ještě větší lehkost při vědomém rozhodování, ještě lepší plán na zvládání stresových situací a rozpoznávání spouštěčů dřív, než něco skutečně spustí. Období svobody v jídle bude delší a k restartu se budete vracet se stále menší frekvencí – po většinu času budete prostě žít a svoje stravování mít plně pod kontrolou. Je to cyklus neustálého zlepšování, který vám každý den přinese oprávněnou svobodu v jídle.

Funguje, když podle něj fungujete. Jak to vím?

KAPITOLA 2

MŮJ PŘÍBĚH

Přiznání: Nikdy jsem neměla nadváhu. Teď obracíte oči v sloup a saháte po mobilu, abyste kamarádovi, který vám tuhle knihu doporučil, napsali zprávu: „Prosím tě, co tahle ženská vůbec ví o tom, co to je, když tě jídlo ovládá?“ Prosím, odložte ten telefon na chvíli. Věřte mi, když říkám, že jsem vybojovala dost vlastních bitev.

Každý si neseme svou zátěž

Ahoj, já jsem Melissa a jsem závislá na drogách. („Ahoj, Melisso.“)

To jste asi nečekali, že?

S drogami jsem začala v prvním ročníku na vysoké, rok nato už jsem byla regulérně závislá. Dalších pět let jsem se držela špatné party a dělala špatná rozhodnutí. Žila jsem z kávy, cukru a zoufalství. Nespala jsem, nejedla jsem, chovala jsem se stále nevyzpytatelněji a netrvalo dlouho, než toho rodina a přátelé měli oficiálně plné zuby.

Nakonec jsem se naštvala i já. A díky podpoře svých blízkých, díky poradenství a terapii jsem se závislosti zbavila. Věděla jsem ale, že abych čistá zůstala, musím změnit všechny aspekty svého každodenního fungování – přátele, oblékání, hudbu, oblíbené podniky a návyky – ale hlavně musím změnit pohled na sebe samotnou.

Osvojila jsem si uvažování zaměřené na růst: optimistický postoj a přesvědčení, že mé osobnostní rysy nejsou pevně dané, ale dají se změnit. (Víc se dočtete v kapitole 8.) Neustále jsem si jako mantru opakovala, že jsem dobrý člověk, člověk, který má svou cenu, zdravý člověk. Začala jsem běhat a chodit do posilovny. Změnila jsem jídelníček ve prospěch nízkotučných zdravých jídel, salátů a proteinových koktejlů. Našla jsem si podobně naladěné přátele, kteří nebrali drogy ani nepili přes míru. Našla jsem si novou práci a rychle se vypracovala na vedoucí menšího oddělení. Nesměle jsem začala pracovat na tom, aby mi rodina zase věřila.

Nebyla to ale procházka růžovým sadem s duhou a poníky. Pod tím vším jsem pořád sváděla boje… jen už ne s drogami.

Jedla jsem celkově zdravěji, ale podvědomě jsem jídlo používala, abych se rozptýlila, otupila nebo potrestala. Žila jsem sama, to je dokonalá živná půda k vážení se, měření a sledování každého sousta, které pozřu, to vše v ctnostné snaze být zdravá. Když jsem potřebovala posílit pocit kontroly nad sebou, nelítostně jsem si zakázala všechny sladkosti, pak jsem se ale tajně odměnila něčím nezdravým, co jsem si přece po sérii několika „dobrých“ dnů zasloužila. Mezi těmito dvěma polohami jsem poletovala celé roky, nikdy jsem se úplně neusadila ve zdravé rovnováze ani jsem nezpochybňovala své přesvědčení, že když jím dobře, jsem „hodná“, a když ne, jsem „špatná“. Přehnaně jsem trénovala, naprostou oddanost drogám nahradila naprostou oddaností cvičení. Byla jsem dost vyzáblá a neustále unavená, úplně posedlá bojem s každým gramem tuku, který jsem na sobě objevila. Okolí mi ale jednohlasně tvrdilo, že vypadám úžasně, a tleskalo mému nasazení, tak jsem se pochválila, jak jsem o sto osmdesát stupňů obrátila svůj život, a slíbila si, že svá jídelní pravidla ještě utáhnu.

Nebrala jsem drogy, ale tohle nebylo zdravé. Jen jsem si to neuvědomovala.

V dubnu 2009 jsem po dalším vyčerpávajícím tréninku obědvala s Dallasem (se kterým jsme nakonec založili Whole30). Zvažoval zrovna výzvu v podobě krátkodobé, naprosto čisté diety a zeptal se, jestli to na 30 dní nechci zkusit s ním, jen abychom viděli, co to udělá.

Právě jsem chroustala čokomátové oplatky: docvičili jsme a já si je zasloužila.

„Jo, no jasně,“ odpověděla jsem s plnou pusou. „Kdy začneme?“

„Co takhle hned teď?“ odvětil, napůl v otázce, napůl mě pokoušel. Pohodila jsem hlavou, zbytek oplatků předala kamarádce a šla do toho. Souhlasila jsem jen proto, že mě zajímalo, jak změna jídelníčku napomůže mým sportovním výkonům. V životě by mě nenapadlo, že ta zkušenost od základu změní můj pohled na jídlo a moje tělo. Ze třicetidenního dietního experimentu, který jsme si navrhli, bylo naše úplně první Whole30.

Za těch 30 dní jsem si postupně uvědomila, jak často používám jídlo jako trest nebo odměnu. Bez přístupu k průmyslově zpracovaným sacharidovým bombám, na které jsem spoléhala, jsem byla nucena hledat jiné způsoby, jak dosáhnout úlevy, jak se potěšit a zbavit úzkosti. Zjistila jsem, že některé ze „zdravých“ věcí v mém jídelníčku mají nepříznivý dopad na moje zdraví, náladu i sebejistotu. (Třeba dopolední svačinka sestávající z nízkotučného jogurtu, osmi mandlí a půlky celozrnného borůvkového muffinu.) A konečně jsem si přiznala, jak jsem nenápadně nahradila drogy jídlem a jak používám sladké a pamlsky jako prostředek otupení a rozptýlení, abych si nemusela připustit své pocity a pracovat s nimi.

Whole30 mi změnilo život a přivedlo mě k opravdu zdravému vztahu k jídlu a k vlastnímu tělu – a ten vztah od té doby trvá. Dnes jsem čistá víc než šestnáct let a víc než sedm žiju se svobodou v jídle.

Pizza, heroin, cukr, cigarety

Pokud jste si tuhle knihu vybrali sami, tipuji, že ve vztahu k jídlu spadáte do jedné ze dvou kategorií. Buď jste s ním spojení svazkem, v němž se mísí láska s nenávistí: uvízli jste v kruhu přejídání se, chvilkové úlevy, výčitek a studu, po kterých (nevysvětlitelně) následuje bažení po tom, co vám ničí zdraví, vztahy i sebeúctu. Své chování skrýváte, lžete o svých návycích sami sobě i ostatním a jste přesvědčení, že jste ve svých bitvách sami. Ve vztahu k jídlu se cítíte bezmocní.

Nebo je vaše situace trochu jiná. Možná se jídlem nijak nadměrně nezabýváte a nepovažujete spíž za válečnou zónu. Lidé z druhé kategorie si při čtení těchto řádků říkají: „Já na tom nejsem tak zle. Tenhle program není pro mě.“ Ujišťuji vás, že je. Podívejte: abyste měli chtít zlepšit svoje zdraví, návyky nebo vztah k jídlu, nemusíte předtím nutně dopadnout na samé dno. Máte v jídle nějaké návyky, kterých byste se raději zbavili? Ujede vám to někdy tolik, až se cítíte trapně? Odrážíte se jako gumový míček mezi docela zdravým a „ne tak zdravým“ jídelníčkem a nedaří se vám najít zlatou střední cestu? (A už vůbec se neptám, jestli jste spokojení s obvodem svého pasu, protože o to nejde.)

Svoboda v jídle není jen pro ty, kdo potřebují zachránit ze spárů závislosti na sladkém. Je pro každého, kdo si chce vytvořit opravdu zdravý vztah k jídlu a vybudovat návyky, které přetrvají celý život. A k tomu, abyste něco takového chtěli, rozhodně nemusíte být v situaci, kdy se zamykáte v koupelně s krabicí cukrovaných koblih.

A nezapomeňte, jsem v tom s vámi.

Účastníci Whole30 někdy moje rady na sociálních sítích komentují: „Koukněte se do zrcadla. Vám se to lehce říká, když nemáte ani ponětí, jaké to je.“ Ale mám, byla jsem ve vaší kůži. Můj příběh a moje osobní zkušenost s programem Whole30 mi daly neobyčejný vhled do závislostí, fixací a nezdravých vztahů k jídlu, i když to z mé fotky na obálce nepoznáte. Samozřejmě, drogy a jídlo nejsou úplně totéž – zbavit se návyku na sladké limonády u většiny lidí nevyžaduje pobyt na uzavřeném oddělení. Ale důsledky pocitu, že nemáte věci v rukou, jsou ve skutečnosti dost podobné, ať jde o jídlo, nebo o drogy.

Jako spousta vyznavačů Whole30 jsem i já předtím, než jsem našla fungující program, vyzkoušela prakticky každou dostupnou dietu – i to máme společné. Dodržovala jsem Atkinse, zónovou dietu, jinou, při které se třikrát denně pila odporná směs „detoxikačních“ přísad, a několik kulturistických diet vyžadujících, abych před skutečným jídlem upřednostňovala koktejly a pilulky. Nikdy jsem nepotřebovala zhubnout, ale jakmile jsem začala cvičit, neustále jsem se snažila „zeštíhlet“. A když máte k jídlu dysfunkční vztah, dát si jeden den víc často znamená nazítří se výrazně omezit. (Jako pokání za dietní hříchy, jako by výběr jídla představoval morální selhání. Tomu jsem tehdy věřila.) Můj vztah k jídlu a k vlastnímu tělu byl nezdravý, kontraproduktivní a v zásadě by ho šlo shrnout smutným smajlíkem a obrázkem palce dolů.

Proto vím, že diety nefungují – proto a z desítek vědeckých studií, které došly k jednoznačnému závěru, že diety (omezování kalorií) nemají dlouhodobou úspěšnost ani při hubnutí, ani při zlepšování zdraví. Pokaždé, když jsem se dala na novou dietu, jsem ji chvíli dodržovala a pak z kolejí s prudkým nárazem vybočila. Připadala jsem si pak neschopná a bez vůle, tak jsem se utěšila něčím dobrým, aby mi bylo líp.

Nebyla to moje chyba – a jestli vám to zní povědomě, není to ani vaše chyba. Dodržování diet není odpověď, přesto jejich cyklu znovu a znovu podléháme a hledáme jeden prostředek rychlé nápravy za druhým, protože nic jiného neumíme.

A to je možná ten problém.

Je čas přestat se nechat držet jako rukojmí a navázat zdravý vztah. Je čas proměnit chutě, závislosti a jojo cykly ve zdravý a vyvážený vztah, ve kterém zůstanete spokojení, ve formě a u kormidla, a přitom si dovolíte potěšení z jídel, která za to stojí. Je čas zbavit se viny, zbavit se bezmoci, zbavit se představy, že jídlo (nebo dokonce vy) je „dobré“ nebo „špatné“, podle toho, co máte zrovna na talíři a jaké číslo ukazuje váha.

Svoboda v jídle nestojí na žádné dietě, protože diety vám svobodu nedají.

KAPITOLA 3

DIETY NEFUNGUJÍ

S každou dietou, kterou jste kdy zkusili, to šlo takhle. (Tuhle část byste mohli stejně dobře napsat sami.) Se zaťatými zuby se prokoušete dietou, cennou vůli vynaložíte na desítky těžkých rozhodnutí denně, protože nemáte podporu a nedostali jste návod, jak skutečně změnit své návyky, chutě ani způsob, jak uvažujete o jídle. Jak vám ubývá vůle, odolat pokušení je těžší a těžší a stále častěji se přistihujete při snění o dni, kdy to bude za vámi, kdy budete konečně moci podlehnout a dát si všechno, co vám tak chybí.

Po celou dobu na dietě nesledujete nic než pravidla, vědomě ignorujete přirozené signály těla (Haló, mám tak trochu hlad. Ne, rozhodně mám hlad… FAKT MÁM STRAŠLIVÝ HLAD.) ve snaze dodržet je, a přehlížíte tak všechno, co možná trpí, jako svou energii, chutě, spánek, náladu, vztah k jídlu nebo obecně příjemnost podle hodnocení své drahé polovičky, nejlepšího kamaráda a kolegů. Každé ráno si držíte palce, když stoupáte na váhu se sebedůvěrou chvějící se spolu s ručičkou.

A ano, zhubnete – ale oslavu ještě odložte. Váš metabolismus je totiž ve skutečnosti pomalejší než dřív, protože stres během diety si pohrál s vašimi hormony (které regulují hladinu cukru v krvi i tuku v těle a váš apetit) i s tím, jak účinně spalujete kalorie. Máte větší hlad než před dietou a vaše chutě zesílily, protože jste obráni o energii a nuceni přečerpávat své zásoby vůle. Už celé týdny jste podráždění, méně motivovaní ke cvičení a možná, abychom byli upřímní, trošku deprimovaní… ale co, přinejmenším jste hubenější! (Hm, ale taky rozměklejší, protože nárazové diety obvykle vedle tuku spalují i svalovou hmotu.) A jakmile je po dietě, stojíte tu s otázkou: „A co teď?“

Ale MOMENT.

Za prvé, uspěli jste a zhubli, takže si zasloužíte odměnu, a určitě si můžete dovolit trochu polevit, když jste byli tak vzorní, ne? A protože jste nezměnili své návyky ani se nenaučili, jak se uklidnit či odměnit jinak, vrátíte se k odměňování nezdravým jídlem, kterého se váš mozek dožaduje… právě tím jídlem, které vás do problémů dostalo. Právě tím, kvůli kterému jste předtím ztloustli a teď ztloustnete ještě rychleji, protože vašemu tělu se nedaří pálit kalorie a chce po období „hladomoru“ rychle obnovit tukové zásoby.

A pomalu, ale jistě tak sklouznete zpátky ke starým návykům a kila navíc se vrátí (s pár bonusovými navíc). Připadáte si neschopní a budete jíst ještě víc, abyste kompenzovali všechen ten stres, vinu a stud. Po dietě tak jste tlustší, smutnější a v horším zdravotním stavu než před ní.

Díky ti za nic, dieto. Tohle už nebudeme dělat.

Dieta: prostě to (ne)udělejte

Co vlastně chceme od „diety“? Nejčastější odpověď už překvapivě není „zhubnout“. Podle průzkumu agentury Gallup z listopadu 2015 počet Američanů, kteří chtějí zhubnout, klesá, a to přes nárůst obezity v posledním desetiletí. Proč takový nesoulad? Když víc než jeden ze tří dospělých v USA spadá do kategorie „obézní“, 10 kilo polstrování navíc člověku možná při pohledu kolem sebe přijde normální. Nebo je možná po sérii módních diet bez trvalých výsledků tak demoralizovaný, že prostě přijme svou situaci a bojí se zkoušet něco nového a znovu selhat.

Víte, co si myslím?

Já si myslím, že je to proto, že od diety ve skutečnosti chceme víc než jenom zhubnout, a dietní průmysl má zacpané uši a hlasitě si zpívá. Chce nám prodat knihy, zázračné čaje, pilulky a koktejly – a tou nejprofláknutější metodou je příslib snadného a rychlého zhubnutí. Sází na to, že ze sebe máte špatný pocit, protože nedostatek sebedůvěry zajišťuje zákazníky, kteří se vracejí. Nezajímá ho osobní kontakt s vámi, nehodlá se zabývat zkoumáním vašeho emočního vztahu k jídlu a s ním souvisejícími zdravotními cíli. Bere za dané (protože je to pohodlné), že jediné, co vás zajímá, je tělesná stavba – že mít víc energie, lépe spát, zbavit se chronické bolesti nebo zdravotních problémů a zlepšit kvalitu života pro vás není tak důležité jako váha.

To je neslušné, a navíc je to arogantní předpoklad. Dietní průmysl vás dost podceňuje.

Vy totiž nechcete rychlá řešení, která nevydrží. Nechcete znovu a znovu hubnout stejných pět kilo. Nechcete být otrokem váhy, která by vám diktovala vaši sebeúctu a hrdost. A unavuje vás cítit se neschopně, když se neosvědčí ani další dieta (takže se utěšíte dalšími nezdravými dobrotami).

Vy chcete víc.

Chcete, aby nová dieta zafungovala jako odrazový můstek ke zdravým návykům, které vám vydrží celý život. Chcete víc energie, víc klidného spánku, méně nutkavých chutí, lepší trávení, úlevu od bolesti a veselejší kontroly u doktora. Budete štěstím bez sebe, když si navíc budete moct kupovat o číslo nebo dvě menší kalhoty? Rozhodně. Ale není to všechno, co chcete.

Chcete z programu vyjít s pocitem, že máte jídlo pod kontrolou a naučili jste se používat nástroje, které vám umožní si tuto kontrolu udržet dlouho poté, co je fáze „diety“ technicky vzato za vámi. Kdybyste dosáhli tohoto cíle – trvalé svobody v jídle – nebyly by tím všechny ostatní (lepší zdraví, sebedůvěra a, ano, štíhlejší pas) mnohem dosažitelnější?

Žádná dieta, kterou jste kdy vyzkoušeli, vám bohužel takové dlouhodobé výsledky nepřinesla, protože diety dělají všechno, co od nich nechcete, ale jen málo z toho, co skutečně potřebujete. Především nabízejí jen dočasné, okamžité řešení a příslib rychlého zhubnutí, ovšem bez plánu, jak si shozená kila udržet od těla. Jediným měřítkem úspěchu je pak pro vás váha, což vás odrazuje od toho, abyste se soustředili na další zásadní přínosy vylepšení jídelníčku a zdraví.

Prakticky všechny diety navíc stojí na omezení kalorického příjmu, což si často žádá vážení, měření nebo zapisování jídel. To je únavné a nedá se to dělat trvale. A protože autoři často do hloubky nevysvětlují pozadí pravidel, nenavážou s vámi vztah na úrovni rozumu ani emocí a neposkytnou vám vnitřní motivaci v programu vytrvat, nezbývá vám než spoléhat jen na sílu vlastní vůle.

SÍLA VŮLE

Věděli jste, že vůle je vyčerpatelný zdroj? Znamená to, že ať vás dieta jakkoli povzbuzuje „zamakat“ a „vydržet“, v určitém bodě vám vůle zkrátka dojde. Ze zásob silné vůle odčerpává spousta situací: když se koušete do jazyka, abyste šéfovi na jeho nepodložené námitky neodpověděli něco jadrného, když ignorujete cinknutí nové zprávy na telefonu nebo odoláváte rozbalené bonboniéře na kolegově stole. Vůle je na maximu ráno, ale během dne rychle klesá – zejména na dietě, kdy jste nuceni vzdorovat signálům těla a držet se pravidel. Můžeme se pak divit, že při dietě máme větší tendenci k impulzivním nákupům, hazardu nebo televizním maratonům? Možná to také vysvětluje, proč po skončení diety prostě nemůžeme odolat odměně v podobě sladkých, tučných a slaných pochoutek: z naší vůle zbyla prázdná skořápka. Dieta vám odpoví, že opětovně nabraná kila jsou vaše chyba – ale každý program, který od vás očekává, že změníte emoční vazby a fyziologické reakce jako potěšení, odměňování a návyky čistě silou vůle, je od začátku odsouzen k neúspěchu.

Diety neřeší vaše návyky či váš vztah k jídlu, zajímá je jen váš současný kalorický příjem. Nenaučí vás alternativní způsoby, jak se odměnit, jak rozpojit emoční vazby k jídlu, jak si vybudovat zdravé stravovací návyky (nebo prolomit ty nezdravé) ani jak si přenastavit chutě ve prospěch čerstvého, výživného jídla. Hodně diet dokonce podporuje konzumaci předpřipravených jídel, tyčinek nebo koktejlů – to všechno vás od zdravého vztahu k jídlu naopak vzdaluje.

A konečně, rychlé diety vesměs nabízejí jen minimální nebo žádnou strukturovanou podporu a zdroje motivace a v průběhu programu o vás nepečují – dají vám jen seznam toho, co je povoleno a co zakázáno – a nezabývají se přípravou na návrat do skutečného světa po dietě. Ochotně vám ale slíbí, že právě tohle bude fungovat a vy už nikdy nebudete muset držet další dietu, jako by se s pěti kily dole od základu proměnily vaše chutě, stravovací návyky a emoční vztah k jídlu, takže už se nevrátíte k tomu, co jíte desítky let: k těm útěšným, známým jídlům, která vám přinášejí takové uspokojení a jejichž vinou jste si vypěstovali nadváhu a pokazili zdraví.

Musí v tom být nějaké kouzlo.

Jestli prvním krokem ke svobodě v jídle není dieta, tak co tedy?

Říká se tomu restart.

Stisknete resetovací tlačítko pro zdraví, návyky a vztah k jídlu, smažete, co bylo, a vytvoříte si nový základ, na kterém postavíte dokonale vyvážený, trvale udržitelný a zdravý jídelníček na míru.

Možná to teď takhle řečeno trochu nahání strach. Všichni si dovedeme představit, jak držet dietu s cílem zhubnout (snížit kalorický příjem, omezit sacharidy nebo tuky, vyměnit jídlo za pilulky nebo koktejly). Ale sestavit opravdový stravovací restart, díky kterému znovu objevíte vztah se svým tělem, který vás osvobodí od neodolatelných chutí, dá vám kontrolu nad tím, co jíte, a vy se po něm budete cítit lépe než za celé roky předtím (nebo možná nejlépe v životě)?

Ano, to je těžké.

RESTART VS. DIETA

V čem se restart liší od diety? Za prvé, restart se soustředí na zlepšení vašeho celkového zdraví, ne jen na zhubnutí. Za druhé, podporuje formování nových návyků, které přepíší staré zlozvyky, jež vás dovedly do současného stavu. Za třetí, pomůže vám pochopit váš stávající vztah k jídlu a utvořit si nový a naučí vás hledat jiné cesty, jak se odměnit nebo utěšit a ulevit si od stresu. A konečně, opravdový „restart“ změní vaši fyziologii (chuťové pohárky, regulaci cukru v krvi, regulaci energie, hormonální rovnováhu, trávení a imunitní systém), takže vaše nové zdravé návyky budou podporovány i zevnitř.

KAPITOLA 4

RESTART
(VYLOUČENÍ)

Vítejte v prvním kroku na cestě ke svobodě v jídle: u restartu svého zdraví, návyků a vztahu k jídlu.

KROK 1: RESTART

- Úplně eliminujte potraviny a jídla, která na vás mohou mít negativní vliv.

- Sledujte, co se změní.

- Opatrně a systematicky jednotlivé potraviny znovu zaveďte.*

- Sledujte, co se změní.

* Tento proces podrobně popíšu v kapitole 5.

Vaším prvním rozhodnutím v kroku 1 bude vybrat si restart, který vám bude vyhovovat. Budete mít spoustu možností: načrtnu několik variant restartu (včetně Whole30) a poskytnu vám všechny informace potřebné k navržení vlastní verze vycházející z vaší konkrétní situace a cílů.

Při rozmýšlení možností doporučuji zvážit následující faktory:

MÁTE UŽ NĚJAKÁ DIETNÍ OMEZENÍ? Pokud jste přesvědčení vegani nebo se potýkáte s několika alergiemi na ovoce, zeleninu či bílkoviny, potřebujete je do svého restartu začlenit tak, aby byl zdravý a zvladatelný.

JAK PODROBNOU STRUKTURU POTŘEBUJETE? Někdo chce postupovat podle podrobného, prověřeného plánu. („Přesně mi řekněte, co mám udělat, a já to udělám.“) Jiní si chtějí věci řídit spíše sami a mít víc volnosti. („Dejte mi všechny informace a já si s nimi poradím.“) Promyslete si podle svých každodenních povinností, emočního stavu a míry stresu, kolik rozhodování chcete mít na svých bedrech.

DO KTERÉ KATEGORIE SPADÁTE? V kapitole 2 jsem své čtenáře rozdělila do dvou kategorií: na ty, kteří se ve vztahu k jídlu cítí skutečně bezmocní, a ty, kdo chtějí zkrátka jen zlepšit své zdraví, návyky a vztah k jídlu. Čím vážněji svou výpravu za svobodou v jídle berete, tím ostřeji po vás budu chtít, abyste vytrvali ve fázi vyloučení.

JAKÉ JSOU VAŠE HLAVNÍ CÍLE? Pokud přicházíte se specifickým cílem zkrotit svého cukrového démona, bude váš restart vypadat trochu jinak než v případě toho, kdo doufá, že vyhmátne zdroj svých trávicích potíží nebo bolestí v kloubech.

MÁTE ZDRAVOTNÍ POTÍŽE? Jak vysvětlím později v této kapitole, následující restarty nejsou navrženy jako samostatné zdravotní eliminační diety, ale řada z nich (jako Whole30) může být při rozpoznávání citlivosti vůči jednotlivým potravinám a při řešení potíží mimořádně účinná. Volbu nejvhodnějšího restartu konzultujte se svým lékařem nebo specialistou zdravotní péče.

Účinný restart je úplným základem svobody v jídle, proto je tato kapitola tak objemná. Při vybírání z možných variant mějte na paměti předchozí otázky a buďte si jisti, že ať už zvolíte kteroukoli, bude to začátek vaší cesty k trvalé svobodě v jídle. Já teď nicméně nebudu skrývat své osobní zaujetí a zároveň se vám pokusím tento krok co nejvíc usnadnit.

Pojďme začít od Whole30.

Restart – varianta 1: Whole30

Program Whole30 byl navržen s cílem pomoci vám zjistit, která jídla neprospívají vašemu zdraví, a naučit vás, jak získané informace využít k vytvoření vlastního ideálního, trvale udržitelného a vyváženého jídelníčku. Žádný univerzální totiž neexistuje. Pokud si jako formu restartu vybereteWhole30, zjistíte, že většina složitých rozhodnutí v kroku 1 už je vyřešená.

Whole30 není dieta: je to katalyzátor úplně nového životního stylu. Jde o program zaměřený na zdraví, ne na hubnutí. V jeho průběhu ve skutečnosti dokonce nemáte dovoleno vůbec stoupnout na váhu, což vám poskytuje vítaný a zasloužený oddech od zabývání se tělesnou hmotností a volnost k pozorování a ocenění všech dalších přínosů ve spoustě oblastí života.

Nijak se neomezují kalorie. Nikdy nebudete mít hlad.

Program nevyžaduje žádné počítání, vážení ani zapisování porcí. Budete mít základní vodítka pro jejich velikost, ale struktura programu vám pomůže znovu navázat kontakt s regulačními signály vašeho těla, takže sami přijdete na to, kolik máte sníst a jak odlišit chutě od skutečného hladu.

Restart ve formě Whole30 je od začátku do konce postaven s cílem pomoci vám vytvořit si nové, zdravé návyky a uvědomit si svůj vztah k jídlu, zhodnotit ho a změnit. Poučení ze zkoumání návyků a vůle jsou nedílnou součástí programu – dokud nebudete aktivně pracovat na vytváření nových vzorců chování a nepochopíte, proč si nezdravá jídla vybíráte, nic se nezmění. Whole30 vám dokonce pomůže upravit chuťové preference, takže na konci programu doceníte lahodné chutě čerstvého, přirozeného jídla.

WHOLE30 V KOSTCE

Jak Whole30 funguje? Na 30 dní zcela vyloučíte potraviny, které jsou podle vědecké literatury a podle našich zkušeností nejproblematičtější v některé z následujících čtyř oblastí: chutě, metabolismus, trávení a imunitní systém. Ve fázi eliminace se po určený čas budete těmto potravinám beze zbytku vyhýbat, zakusíte, jak život bez těchto často problematických spouštěčů potíží vypadá, a budete pozorně sledovat zlepšení ohledně hladiny energie, spánku, trávení, nálady, udržení pozornosti, sebedůvěry, chutí, chronických bolestí či únavy, sportovní výkonnosti a regenerace a případných dalších příznaků či zdravotních potíží. Tato eliminační fáze vám poskytne nový srovnávací základ pro to, co je „normální“ a zdravé a co vám se vší pravděpodobností umožní vypadat, cítit se a žít lépe, než jste si kdy představovali. Po skončení třicetidenního období budete systematicky a opatrně opětovně zavádět potraviny, které vám chybějí, a opět budete sledovat případné změny. Odpolední propady energie jsou zpět? Máte nafouklé břicho? Vyrážku na obličeji, oteklé klouby, vrátily se bolesti? Staví se cukrový démon opět na zadní? V období opětovného zavádění zjistíte, jak konkrétně vás negativně ovlivňují ty které potraviny a v čem zhoršují vaši pohodu. Až dáte všechny poznatky dohromady, budete se moci poprvé v životě informovaně rozhodovat o tom, jak často, kdy a v jakém množství můžete tyto „ne právě zdravé“ potraviny začlenit do svého každodenního jídelníčku tak, aby byl vyvážený a trvale udržitelný a pořád jste se cítili tak úžasně, jak teď víte, že je možné se cítit.

Většina účastníků Whole30 uvádí, že na konci programu jim někdejší pamlsky (zejména sladké limonády, fastfoodová jídla nebo věci s umělými sladidly) už nepřinášejí takovou radost, takže je jednodušší je odmítnout. Někdy je to až legrační. Diana B. líčí: „Těsně po Whole30 jsme jedno odpoledne s manželem vyřizovali ve městě nějaké pochůzky. Měli jsme hlad a nebyli jsme připravení, tak jsme se rozhodli zaskočit do rychlého občerstvení, kam jsme před Whole30 rádi chodili. Dali jsme si naše obvyklé objednávky a po pár kousnutích na sebe udiveně pohlédli s otázkou: ‚Jak nám tohle mohlo někdy přijít dobré?‘“

K Whole30 navíc patří silná podpůrná síť (každodenní e-maily v průběhu programu, bezplatné fórum, kde odpovídají experti na Whole30, a přátelská, nápomocná a mimořádně aktivní komunita na sociálních sítích). Ta vám pomůže udržet si motivaci, bude vás volat k odpovědnosti a pomůže vám dosáhnout maximálního úspěchu. A konečně, tahle kniha byla napsána tak, aby ji bylo možné s Whole30 hladce propojit, a obsahuje všechny potřebné nástroje k udržení si svobody v jídle i potom, co těch 30 dní bude za vámi.

„VŠEHO S MÍROU“

Někteří lidé potřebu restartu, zejména tak podrobně strukturovaného jako Whole30, nechápou. Ti se ptají: „Proč nemůže člověk prostě jíst všechno, jenom s mírou?“ (Naivové.) Teorie je to hezká… ale kdyby to u většiny lidí skutečně fungovalo, byli bychom všichni spokojení, zdraví, štíhlí a fit, protože jíst s mírou se všichni snažíme už pár desítek let. Pravda je, že když v našem hektickém a stresujícím tempu přijde na ta vysoce uspokojivá a málo sytivá jídla, většina lidí míru prostě neudrží. A jakmile uvíznete v kruhu chutě → přejídání → vina a stud → stres → další chutě, nemůžete znovu zkalibrovat své chuťové pohárky, hormony, trávení a imunitní systém bez zásadní „generálky“ – bez krátkodobého „detoxu“ pro tělo i hlavu. Zní to jako drastické opatření, zejména v uších hrstky vyvolených, kteří jíst s mírou dokážou, ale v uších spousty těch, kdo to nezvládají, nemá myšlenka strukturovaného restartu s podporou – kdy někdo udělá ta těžká rozhodnutí o jídle za ně, dokud se nezajedou v nových kolejích – zvuk odříkání, ale ráje.

Whole30 – pravidla restartu

Na tomto místě shrnu základy programu Whole30, doporučuji ale přečíst si příručku Whole30: Třicetidenní restart, který vám přinese zdraví a svobodu v jídle, kde najdete úplný seznam pravidel, a využít ji k přípravě na úspěšný restart. (Bonus: Kniha navíc obsahuje přes stovku chutných receptů podle zásad Whole30.)

Příštích 30 dní budete jíst maso, ryby a plody moře a vajíčka, spoustu zeleniny a ovoce a přirozené, zdravé tuky – bez uklouznutí, podvůdků a zvláštních příležitostí. Zároveň vyloučíte spoustu přísad. Raději si sedněte, následující seznam není pro slabé povahy a nejspíš obsahuje dost věcí, které máte opravdu rádi. Ale jak se píše v nejčastěji citované pasáži z Whole30: „Porazit rakovinu je těžké. Porodit dítě je těžké. Pít kávu bez mléka těžké není.“ Zvládli jste těžší věci, a tohle je pro ten nejzávažnější zdravotní případ na světě: pro jediné fyzické tělo, které kdy budete mít.

Nezapomeňte, je to jenom 30 dní.

NEKONZUMUJTE PŘIDANÝ CUKR V ŽÁDNÉ PODOBĚ, PŘÍRODNÍ ANI UMĚLÝ. Žádný javorový sirup, med, nektar z agáve, kokosový cukr, sladidla jako aspartam, sukralóza, sacharin, xylitol, stévie atd. Čtěte etikety, protože firmy pašují cukr do svých výrobků překvapivými cestami.

NEKONZUMUJTE ALKOHOL V ŽÁDNÉ PODOBĚ. Žádné víno, pivo, šampaňské, vodku, rum, whisky, tequillu atd., ani jako drink, ani jako přísadu – ani na vaření ne.

NEJEZTE OBILOVINY. Sem patří pšenice, žito, ječmen, oves, kukuřice, rýže, proso, bulgur, čirok, obilné klíčky i bezlepkové pseudoobiloviny jako amarant, pohanka nebo quinoa. Spadají sem i všechny podoby, v nichž se pšenice, kukuřice nebo rýže přidávají do potravin: otruby, klíčky, škrob atd. Opět čtěte etikety.

NEJEZTE LUŠTĚNINY. Ty zahrnují všechny typy fazolí (černé, červené, pinto, navy, bílé, kidney, lima, fava atd.), hrách, cizrnu, čočku a arašídy. Patří sem sója ve všech podobách – sójová omáčka, miso, tofu, tempeh, fazolky edamame a všechny formy, ve kterých se sója přidává do potravin (jako sójový olej nebo sójový lecitin). Povoleno není ani arašídové máslo. Výjimku tvoří zelené fazolky a zelený nebo cukrový hrášek.

NEJEZTE MLÉČNÉ VÝROBKY. Sem řadíme výrobky z kravského, kozího nebo ovčího mléka, jako je smetana, sýry, kefír, jogurt nebo zakysaná smetana. Výjimkou je přepuštěné máslo (ghí).

NEKONZUMUJTE KARAGENAN, GLUTAMÁT SODNÝ ANI PŘIDANÉ SIŘIČITANY. Pokud se tyto přísady v jakékoli podobě objeví ve složení průmyslově zpracované potraviny nebo nápoje, jsou po dobu Whole30 ze hry.

NESNAŽTE SE VYTVOŘIT SI NÁHRADY PEČIVA, ZÁKUSKŮ ANI NEZDRAVÝCH JÍDEL Z POVOLENÝCH PŘÍSAD. Žádné „palačinky“ z banánu a vajíčka, žádný paleo chleba ani zmrzlina z kokosového mléka. (Další podrobnosti najdete v rámečku níže.) S těmito náhražkami, i když je vyrobíte ze surovin vyhovujících Whole30, svoje chutě a návyky nezměníte.

NESTOUPEJTE NA VÁHU ANI SE NEMĚŘTE. Při tomto restartu jde o mnohem víc než jen o hubnutí. Zaměřit se na složení těla znamená, že opominete ty nejpřevratnější (a trvalé) přínosy, které vám tento program může nabídnout. Klidně se změřte před Whole30 a po něm, ale během programu se nevažte, neanalyzujte podíl tuku v těle ani nevytahujte krejčovský metr.

JASNĚ ŘEČENO

Pár příkladů nepovolených jídel spadajících do kategorie „žádné náhrady pečiva, pamlsků a nezdravých jídel“: palačinky, chléb, tortilly, sušenky, lívance, muffiny, cupcaky, sušenky, těsto na pizzu, oplatky, müsli, bramborové chipsy, hranolky a ten recept, kdy smícháte vajíčka, datlovou pastu a kokosové mléko s modlitbou v hustou hmotu, která dokáže nepoživatelnou černou kávu znovu proměnit ve sladkou, snovou dávku kofeinu. Toto je ovšem seznam pro všechny (včetně těch, kdo s chlebem ani palačinkami „nemají problém“). Můžete se rozhodnout, že na svůj osobní seznam přidáte ještě další jídla, o kterých už víte nebo tušíte, že jejich konzumaci nemáte pod kontrolou. (Podrobnější rady najdete na stranách 95 a 96 knihy Whole30.)

Vy během Whole30

Když už máte základní představu o Whole30 a jeho pravidlech, pokusím se nastínit, jak bude restart podle Whole30 vypadat z vašeho pohledu. (Klidně si to srovnejte s pochmurnou rekapitulací vašich zážitků z minulých diet.)

Na program se připravíte s pomocí našich rozsáhlých zdrojů a tipů od komunity Whole30, takže budete během celého procesu cítit podporu. Pochopíte, proč jsou pravidla programu navržena právě takto, a ztotožníte se s některými z emočních, duševních nebo tělesných přínosů, což vám dá vnitřní motivaci vytrvat (mnohem silnější než „blíží se plavková sezona“).

Pořád budete potřebovat silnou vůli, abyste odolali nečekaným pokušením, ale protože jsou pravidla tak jasně formulovaná a vy svůj závazek podporujete zevnitř (přenastavením svých chuťových pohárků, hormonů, trávení a imunitního systému), budete z ní odčerpávat podstatně méně. S využitím dostupných materiálů a rad z komunity budete mít navíc připraveny podrobné plány, jak se vyrovnat se stresujícími situacemi, takže je mnohem méně pravděpodobné, že podlehnete momentálnímu tlaku.

Osvobodíte se z područí váhy, a tak budete během oněch 30 dnů v každém okamžiku naladěni na to, co se mění ve vašem těle i v hlavě. Vytvoříte si nové, zdravé návyky a objevíte nové způsoby, jak se odměnit, potěšit a bavit se s ostatními. Nemusíte počítat kalorie ani zapisovat, co jíte, což podporuje zdravý vztah k časům, kdy jíst, a jídlu vůbec. Nikdy nebudete mít hlad a budete přijímat spoustu vitaminů, minerálů a dalších živin, takže vaše chutě budou méně sžíravé a metabolismus hladce poběží. Změní se vaše chuťové preference, chutě postupně vymizí a objevíte nová oblíbená jídla.

Znovu se naučíte naslouchat svému tělu, lépe spát, mít víc energie a cítit se sebejistěji. Úspěšně změníte svůj život (a možná budete muset nakoupit nové, menší oblečení). Na základě poznatků z fáze opětovného zavádění si budete schopni sestavit dokonalý zdravý jídelníček na míru. Zbavíte se představy, že jídlo je dobré nebo špatné, nebudete už operovat s vinou nebo studem, jen s volbou a důsledky.

I po návratu do „normálního života“ budete v úzkém kontaktu s komunitou Whole30, budete žít v souladu se svými novými zdravými návyky, a pokud zjistíte, že sklouzáváte k méně zdravému chování, vrátíte se k programu a dáte si restart. Tak by to mohlo jít donekonečna a byli byste optimálně zdraví… ale nakonec už se nebudete muset k programu vracet, protože se budete o jídle rozhodovat chytře, aniž byste se příliš snažili, a nové zdravé návyky budete mít tak zažité, že už restart nebudete potřebovat.

TO je svoboda v jídle.

Zní to mnohem líp, ne?

JSTE PŘIPRAVENI ZKUSIT WHOLE30?

Pokud jste otevření myšlence použít jako reset Whole30, cestu ke svobodě v jídle vám to hodně ulehčí. Potřebujete ještě nějaké argumenty? Za prvé, program Whole30 podpořila řada uznávaných výživových specialistů, lékařů i psychiatrů a mnoho zdravotníků ho s úspěchem využívá u svých pacientů. Za druhé, rozsáhlé dostupné zdroje vám poskytnou mimořádnou podporu. Nemusíte si tak sestavovat vlastní jídelníčky, nákupní seznamy ani recepty. Za třetí, převratné účinky programu mohou dosvědčit stovky tisíc lidí. A konečně, je to jenom 30 dní. Zavázat se k Whole30 navíc znamená, že jste na dobré cestě k dokončení kroku 1 na cestě ke svobodě v jídle. Jestli do toho jdete, jednoduše postupujte podle programu tak, jak je popsáno v knize Whole30, a k této knize se vraťte po skončení fáze opětovného zavádění, kdy budete připraveni posunout se ke kroku 2: Radost ze svobody v jídle (viz kapitolu 6). Pokud pořád nejste přesvědčeni a raději byste si navrhli vlastní restart, vyhrňte si rukávy – čeká vás práce.

Restart – varianta 2: Podle vlastního návrhu

Whole30 pro vás z různých důvodů nemusí být tím pravým restartem. Pokud se v jídle dobrovolně nějak omezujete (například nejíte živočišné produkty), hledáte větší pružnost nebo se necítíte na změnu tak zásadní, jako je Whole30, můžete si s pomocí nástrojů v této knize sestavit vlastní účinný restart.

Máte-li takový záměr, pořád můžete některé zásady převzít z Whole30 – dokonce byste to udělat měli, protože se pro úspěch v programu ukázaly zásadní.

Nejdůležitější ze všeho je zaměřit se na zdraví, ne na hubnutí. Ať se během restartu rozhodnete jíst cokoli, vaším cílem je zlepšit své tělesné, duševní i emoční zdraví. (Když srovnáte tohle, tělesná skladba bude přirozeně následovat.) Mimoto snaha rychle zhubnout vás do současných problémů dostala, ne? Pojďte to tedy pojmout jinak.

V tomto ohledu doporučuji zákaz vážení a měření po dobu trvání programu, tak jak to vyžaduje Whole30. Osvoboďte se od posedlosti číslem na váze a udělejte si prostor sledovat všechny ostatní změny, které vám snaha jíst zdravě přináší.

Do restartu tak jako ve Whole30 zařaďte období eliminace a opětovného zavádění. To je povinné. Zbavte se surovin, o nichž se domníváte, že by mohly mít negativní dopad na vaše zdraví, návyky a vztah k jídlu, a zhodnoťte, jak váš život vypadá bez těchto potenciálně problematických potravin. Pak velmi opatrně a systematicky znovu zaveďte do jídelníčku to, co vám chybělo, jednu věc po druhé, ať můžete ověřit účinky jejich konzumace.

ZDRAVOTNÍ PROBLÉMY

Je důležité poznamenat, že Whole30 ani žádný ze vzorových plánů restartu načrtnutých v této kapitole není zamýšlen jako léčebná eliminační dieta. Nejsou sestaveny s cílem pomoci léčit konkrétní zdravotní potíže a nenahrazují spolupráci se školeným zdravotnickým odborníkem. Trápí-li vás chronická nemoc nebo potíže vyžadující závažnější zdravotní zásah než restart podle vlastního návrhu, máte dvě možnosti. Můžete s požehnáním svého lékaře vyzkoušet Whole30 tak, jak je navrženo. Program vyřazuje většinu skupin potravin, které by vyřadil lékař v rámci standardní eliminační diety, a zpětná vazba shromážděná během fáze opětovného zavádění vám může pomoci určit, zda jdete správným směrem. Druhou možností v přímé spolupráci se specialistou na funkční medicínu* nebo jiným zdravotnickým odborníkem sestavit eliminační dietu na míru vaší konkrétní situaci a zdravotnímu stavu.

* Funkční medicína je praxe orientovaná na pacienta, ve které specialista bere ohled na vaše jedinečné genetické a biochemické faktory a prostředí a snaží se léčit vaše tělo, mysl i ducha jako celek. Tyto lékaře zejména zajímá řešení vaší výživy, hladiny stresu a vystavení toxinům s cílem léčit chronická onemocnění nebo jim předcházet. Další informace najdete v Materiálech.

Tak můžete odhalit, které potraviny neprospívají právě vám. Bez eliminace a opatrného znovuzavádění se z restartu nepoučíte zdaleka tolik, kolik byste mohli, a sestavit si dokonalý, trvale udržitelný jídelníček na další období bude takřka nemožné.

VÍTĚZSTVÍ MIMO VÁHU

Seznam potenciálních vítězství, kterých můžete v tomto restartu dosáhnout, je dlouhý a zahrnuje bambilion položek, které nijak nesouvisejí s váhou: Méně pupínků. Hustší vlasy. Méně bolestí kloubů. Zmírnění chutí. Konec propadů energie v půli dne. Veselejší naladění. Ve Whole30 takovým vylepšením říkáme vítězství mimo váhu (anglický obrat non-scale victories si dokonce na sociálních sítích vysloužil vlastní hashtag #NSV). Na stránce w30.co/whole30nsv si můžete stáhnout seznam s více než stovkou vítězství mimo váhu a na začátku restartu si v něm zvýraznit oblasti, kde byste rádi zaznamenali zlepšení. Někam ho viditelně umístěte a v průběhu restartu kontrolujte, ať si udržíte vysokou motivaci a neuniknou vám oblasti života, které se díky vašemu úsilí mění. A na konci restartu se k seznamu vraťte a odškrtejte si všechno, čeho jste dosáhli. Nijak to nezlehčujte! Tvrdě jste pracovali, a i malá vítězství se počítají (a zároveň potvrzují, že restart byl účinný).

Fáze vyloučení

Eliminační dieta je procedura používaná k určení a vyloučení potravin, které mohou na člověka nepříznivě působit. Po skončení diety se tyto potraviny jedna po druhé zavádějí zpět. K typickým problematickým potravinám, které se při eliminační dietě obvykle vylučují (po částech nebo všechny najednou), patří obiloviny s lepkem (pšenice, ječmen a žito), obiloviny bez lepku (jako kukuřice nebo oves), mléčné výrobky, přidaný cukr, umělá sladidla, potravinová barviva, siřičitany, vejce, arašídy, sója, luštěniny (fazole, hrách, čočka), citrusy, hovězí maso, kofein, alkohol, ořechy a semínka, lilkovitá zelenina (jako rajčata, lilek, brambory a papriky) a potraviny bohaté na cukry ze skupiny FODMAP (fermentovatelné sacharidy, které mohou citlivým jedincům způsobovat potíže s trávením). Můžete se také rozhodnout vyloučit potraviny, u nichž máte zkrátka podezření, že vám ubližují – například přísady, o kterých už víte, že jste na ně alergičtí, nebo po nich pravidelně míváte trávicí či kožní potíže.

Tyto často problematické potraviny je třeba vnímat ve správném kontextu. To, jak o nich budete během eliminační fáze restartu přemýšlet, může ve skutečnosti silně ovlivnit, co se stane, až je znovu zavedete. Mějte proto na paměti jednu obecnou zásadu:

Tyto potraviny nejsou ve své podstatě „špatné“ ani „nezdravé“.

Vědecká literatura sice naznačuje, že mnohé z nich způsobují velkému množství lidí různou míru potíží, to ale neznamená, že jsou špatné pro všechny. Prakticky každá z potravin, které během restartu vyloučíte, má potenciál zdraví (ať už tělesné, nebo duševní) podpořit i poškodit. Mléko obsahuje cenné minerály, ale také sacharidy, které mohou narušovat trávení. Celozrnné obiloviny dodávají vlákninu, ale mohou podněcovat imunitní reakci. Některé studie ukazují, že pití alkoholu (ve vhodném množství a ve vhodných situacích) může ve skutečnosti zlepšovat zdraví. Ti, kdo s obtížemi tráví brokolici, by vehementně protestovali, kdybych chtěla tvrdit, že brokolice je všeobecně prospěšná. Nemůžete jednoduše vydat univerzální prohlášení o tom, že některá potravina je „zdravá“ nebo „nezdravá“, ať už titulky časopisů tvrdí cokoli.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Svoboda v jídle jednou provždy.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.